Справа № 465/5166/24                        Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М. 
Провадження № 33/811/1340/24                Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Левчуку А.-І.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Шаранича С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Шаранича С.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12.06.2024 о 22.40 на вул. Стрийська, 45 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Jaguar E-Pace», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол серії ААД №749752 від 24.04.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Шаранич С.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді, прийняти нову постанову, якою провадження у праві відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги письмові пояснення, які були скеровані до суду.
ОСОБА_1 народився у ФРН у м. Бремен, що підтверджується свідоцтвом про народження. Також у ОСОБА_1 наявний лише паспорт громадянина України для виїзду за кордон, паспорт громадянина України відсутній, він постійно проживає в країнах ЄС. Та стоїть на консульському обліку у ФРН.
Водійське посвідчення НОМЕР_2 від 12.10.2021 ОСОБА_1 отримав в Чеській Республіці, так як воно потрібне було йому для працевлаштування. Нотаріально засвідчена копія з перекладом була надана суду першої інстанції.
Це пояснює відсутність інформації про отримані водійські права на території України. Крім того, будучи нерезидентом в Україні він не міг отримати посвідчення водія в Україні.
Вважає, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, такі необхідно було кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Звертає увагу, що суддя при прийнятті оскарженої постанови не надав оцінки даним обставинам, тому безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вважає, що у справі відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.
У судове засідання 11.10.2024 ОСОБА_1 не прибув, проте у судовому засіданні 18.09.2024 надав пояснення згідно з якими, не заперечував, що він керував автомобілем за наведених в протоколі часу та місці, проте категорично заперечував наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, вказавши, що в нього наявне посвідчення водія, яке він отримав у Чеській Республіці. Також повідомив, що у 2022 році приїхав в Україну, та з того часу територію України не покидав.
Захисник Шаранич С.С., який брав участь в розгляді апеляційної скарги 11.10.2024 в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити, з підстав викладений в апеляційній скарзі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні 18.09.2024 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частина 5 статті 126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 868627 ОСОБА_1 12.06.2024 о 22.40 на вул. Стрийська, 45 у м. Львові керував транспортним засобом марки «Jaguar E-Pace», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол серії ААД №749752 від 24.04.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Також, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується довідкою старшого інспектора ВАП УПП в Львівській області про те, що згідно з інформаційного порталу Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія», відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 народився у ФРН, перебуває на консульському обліку у ФРН, також у нього наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий 02.03.2010 термін дії до 02.03.2028, серія НОМЕР_3 .
У судовому засіданні 18.09.2024 ОСОБА_1 надав суду апеляційної інстанції водійське посвідчення НОМЕР_2 від 12.10.2021, яке отримав в Чеській Республіці, копію якого долучено до справи. 
Представлено також єДокумент з якого вбачається, що місцем проживання ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 повідомив, що у 2022 році приїхав в Україну, та з цього часу територію України не залишав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1992 № 340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення), яке є обов`язковим в т.ч. і для іноземних громадян.
Відповідно до абз.5 п.30 Положення посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).
Згідно з п.32 Положення видані громадянам України за кордоном посвідчення водія іноземної держави, які відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, підлягають обміну на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів за умови, що зазначені громадяни України постійно проживають на території України. У такому випадку в національному посвідченні водія зазначається право на керування транспортними засобами тих категорій, які зазначені в посвідченні водія іноземної держави, яке підлягає обміну.
Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 19.02.2022 приїхав в Україну, що підтверджується відміткою у паспорті, та з цього часу постійно проживає в Україні, територію України не залишав, відтак, граничним терміном дії наявного у нього посвідчення водія, виданого в Чеській Республіці, є 19 квітня 2022 року. Отже, термін дії наявного у нього посвідчення водія на території України сплинув понад два роки тому. 
Відтак з урахуванням того, що з 19.02.2022 ОСОБА_1 постійно проживає в Україні, тому відповідно до вищезгаданого Положення повинен був обміняти посвідчення водія іноземної держави.
Вказана обставина, враховуючи повторне вчинення ним аналогічного правопорушення, свідчить про умисне та тривале ігнорування ОСОБА_1 вимог п.2.1 «а» ПДР.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Шаранича С.С. в його інтересах - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                          Урдюк Т.М.