ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/5570/24	
                                                                                Суддя І інстанції – Семененко М.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся з вказаним позовом до суду в якому  просив:
- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 27.05.2024 598/9/11736, яка полягає у відмові у направленні на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою визначення придатності ОСОБА_1 до військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я;
- зобов`язати Центральну військову-лікарську комісію Збройних Сил України направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності ОСОБА_1 до військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 на військову службу під час загальної мобілізації, через введення воєнного стану в Україні. В період з 18 січня 2024 року по 20 січня 2024 року позивач отримав холодову травму, обмороження пальців обох стоп І-ІІ ступенів, у зв`язку з чим неодноразово звертався до медичних закладів. 19.02.2024 військово-лікарською комісією при військовій часині НОМЕР_1 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого позивача визнано придатним до служби у десантно-штурмових військах. Позивач не погоджується з таким висновком, оскільки вважає, що ВЛК не врахувало в повному обсязі стан його здоров`я та не можливість виконувати обов`язки гранатометника-розвідника. Отже позивач є непридатним або обмежено придатним до військової служби через значні ушкодження фізичному здоров`ю, 04.03.2024 представник позивача звернувся до 20 регіональної військово-лікарської комісії зі скаргою на постанову (рішення) військово-лікарської комісії при військовій часині НОМЕР_1 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2, втім отримав відмову у задоволені скарги. 29.04.2024 представник позивача звернувся до ЦВЛК зі скаргою на постанову військово-лікарської комісії при військовій часині НОМЕР_1 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 та відмову 20 регіональної військово-лікарської комісії викладену у листі від 15.04.2024 №1854/3074 та просив направити позивача на проведення повторної військово-лікарської експертизи стану здоров`я, обстеження, з метою визначення його непридатності або обмеженої непридатності до військової служби за станом здоров`я, втім листом відповідача йому було відмовлено в задоволені скарги. Позивач вважає відмову ЦВЛК протиправною, та такою що підлягає скасуванню, на підставі отриманих позивачем захворювань та медичних діагнозів. Крім того вважає, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року  у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі . Апеляційна скарга мотивована тим, що ВЛк не врахувало в повному обсязі стан його здоров`я та не можливість виконувати обов`язки гранатометника-розвідник.  Зазначає, що він  є непридатним  або обмежено  придатним до військової служби через значні ушкодження фізичному здоров`ю. Стверджує, що  медичний огляд військовослужбовця повинен здійснюватися за методом  індивідуальної оцінки придатності йх до військової служби, тобто з урахуванням усіх медичних показників щодо стану здоров`я особи.  З оскарженого  рішення ВЛК не вбачається здійснення  відповідачем повного та всебічного аналізу і врахування всіх медичних показників щодо стану здоров`я позивача, зокрема згідно з результатами обстежень, здійснених під час процедури його медоглдяу ВЛК, відповідно до його медичних документів, висновків та діагнозів, доданих до скарг та до позовної заяви.  Судом першої інстанції  в рішенні суду ці факти залишилися поза увагою. Відповідач у своєму  рішенні (листі) не надає аргументованих доводів відмови у прийнятті до уваги  захворювань позивача. Судом першої інстанції на це не звернуто уваги. Також зазначає, що  ЦВЛ  при розгляді  заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна  оформлювати не листом, а вмотивованою поставною з викладенням всіх  обставин та аргументів.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України просить відмовити у її  задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Судом  першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.01.2024 №1289, солдат ОСОБА_1 18.01.2024 отримав: «Холодова травма, Відмороження обох стоп ІІ ст.» За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_2 , під час тривалого виконання бойового завдання при низьких температурах поблизу населеного пункту Синьківка, Харківська область, внаслідок ураження холодом.
Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 20.02.2024 №1823/2, проведено медичний огляд, солдата ОСОБА_1 , військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 19.02.2024. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після холодової травми (18.01.2024) обмороження пальців обох стоп І-ІІ ступеня, лікованої консервативно, з незначним порушенням функцій. Травма ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як легка. Двобічний гонартроз І ступеня, з больовим синдромом та незначним порушенням функцій. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 61в, 79в графи ІІ Розкладу хвороб, графи 10 ТДВ «Б» придатний до служби у десантно-штурмових військах.
Не погодившись з висновками військово-лікарської комісії про ступінь придатності позивача до військової служби, викладеними у даній довідці, представник позивача звернувся до ЦВЛК зі скаргою, яка відповідно до листа від 11.03.2024 №598/9/5062 була направлена для розгляду та надання відповіді заявнику за належністю до 20 регіональної ВЛК.
20 регіональна ВЛК листом від 15.04.2024 №1854/3074 повідомила, що за встановленими діагнозами та наданими медичними документами постанову ВЛК військової частини НОМЕР_1 згідно довідки ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 прийнято вірно. Під час аналізу наданих медичних документів виявлено, що ОСОБА_1 потребує оперативного лікування в плановому порядку. Згідно наданих позивачем копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положень №402 зумовлюють обмежену придатність до військової служби та непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Враховуючи зазначене, підстав для проведення заявнику на теперішній час повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає.
Не погодившись з такою позицією 20 регіональної ВЛК, представник позивача звернувся до ЦВЛК зі скаргою на постанову військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 та на рішення 20 регіональної ВЛК викладене у листі від 15.04.2024 №1854/3074. Просив скасувати постанову військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 та рішення 20 регіональної ВЛК, викладене у листі від 15.04.2024 №1854/3074 та направити позивача на проведення повторної військово-лікарської експертизи стану здоров`я, обстеження, з метою визначення його непридатності або обмеженої придатності до військової служби за станом здоров`я.
ЦВЛК листом від 27.05.2024 № 598/9/11736 відмовила у задоволенні скарги представника позивача та повідомила, що за встановленим позивачу діагнозом постанову ВЛК військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 прийнято обґрунтовано, відповідно до вимог Положення №402. Зазначені статті і пункти статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, відповідають встановленому діагнозу та прийнятій постанові ВЛК. Діагноз встановлено за результатами основних та додаткових спеціальних методів дослідження. Всі підтверджені додатковими методами дослідження діагнози зазначено у довідці ВЛК. Згідно наданих позивачем копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положень №402 зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Ураховуючи зазначене, підстав для скасування постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 чи направлення позивача начальником ЦВЛК на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час немає. У разі погіршення стану здоров`я, солдату ОСОБА_1 пропонується звертатися встановленим порядком до командування військової частини, у якій позивач проходить військову службу, з метою направлення його на лікування до закладів охорони здоров`я. 
Не погодившись з таким рішенням відповідача, викладеним у листі від 27.05.2024 №598/9/11736, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду позивача на предмет його придатності до військової служби за станом здоров`я під час дії правового режиму воєнного стану та оформлення його результатів, а також розгляду поданої ним скарги.
Колегія суддів погоджується такими висновками суд першої інстанції виходячи  з наступного.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232 від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно із частиною сьомої статті 1 Закону № 2232 виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно із абз. 1, 7 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема: контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно із абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України.
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладається організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно із підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до абзацу першого пункту 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Згідно з пунктом 6.4. глави 6 розділу ІІ Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби (пункти «а», «б» статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).
Пункт 6.10 глави 6 розділу ІІ Положення №402 передбачає, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам судом першої інстанції, з урахуванням правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, вірно зауважено, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив: «…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі».
Відповідно до ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. 
Спростовуючи доводи позивача з приводу відсутності належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК, що на його думку свідчить про не прийняття жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом, суд  першої інстанції вірно виходив з наступного.
Відповідно до положень пунктів 3.1 – 3.4 розділу 3 Положення №402 (в редакції на момент розгляду відповідачем скарги позивача), вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, Севастопольського міського) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що  надані відповідачем позивачу роз`яснення у зв`язку з визнанням його скарги необґрунтованою у порядку, передбаченому для розгляду звернень громадян, відповідає вимогам чинного законодавства, тобто з боку відповідача відсутні порушення вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду позивача на предмет його придатності до військової служби за станом здоров`я під час дії правового режиму воєнного стану та оформлення його результатів, а також розгляду поданої ним скарги, а тому спірне рішення, оформлене листом-відповіддю від 27.05.2024 №598/9/11736, а також дії відповідача в межах предмета спору, є правомірними, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог. 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Керуючись  п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322КАС України, суд, -          

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 03 грудня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова