ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2431/24 Справа № 202/6113/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Логвіненко Т. Г. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 жовтня 2024 року                                                                м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лисуненко А.В. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з конфіскацією знарядь виробництва, сировини та грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення відповідно протоколів огляду від 02 березня та 03 травня 2024 року. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.                

за участю:
захисника                                        Лисуненка М.В.,

ВСТАНОВИВ:

       Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2024 року 02 травня 2024 року о 12-18 год., 03 травня 2024 року о 10-23 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала реалізацію алкогольних напоїв, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.3 КУпАП, а також вела підприємницьку діяльність без реєстрації, як суб`єкт господарювання, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 164 ч. 1 КУпАП.
       В матеріалах справи наявна апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в якій міститься її клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначено, що строк пропущено з поважної причини, оскільки ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
       За вимогами ст. 294 КУпАП оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
       Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати як конкретні аспекти права на доступ до суду.
       В апеляційній скарзі захисника порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак суддя не вбачає наявності поважних причин пропуску строку з огляду на наступне.
       Згідно штампу суду першої інстанції вперше апеляційна скарга захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лисуненко А.В. була подана 03 вересня 2024 року, та повторно 20 вересня 2024 року, тобто після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
       Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо неї протоколів про адміністративні правопорушення, а також про їх направлення до суду першої інстанції для розгляду, оскільки вона отримувала другий примірник протоколів, про що свідчить її особистий підпис.
       Крім того, дата, час та місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 зазначено у протоколах про адміністративні правопорушення, та ОСОБА_1 було ознайомлено з цими відомостями, що також підтверджується її підписом у відповідній графі протоколів про адміністративне правопорушення, а тому у неї були наявні об`єктивні можливості для оскарження постанови судді в межах строку на апеляційне оскарження.
       Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали адміністративної справи містять заяву адвоката Лисуненко А.В. від 19 липня 2024 року, згідно якої остання ознайомилася з матеріалами справи та отримала копію оскаржуваної постанови, разом з тим апеляційна скарга подана лише 03 вересня 2024 року, тобто через півтора місяці після ознайомлення з наданими матеріалами.
       Крім того, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, відповідно до якої особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
       Відповідно до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків.
       Зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу, і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
       Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.
       Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
       В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
       В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16), так і судова практика Європейського суду з прав людини.
       В той же час строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
       З огляду на викладене захисником ОСОБА_2 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2024 року не наведено жодних поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та таких причин суд апеляційної інстанції не вбачає.

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Лисуненко А.В. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лисуненко А.В. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот