ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року 
м. Київ

cправа № 909/1031/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Релігійної громади (парафії) Святого Духа Української Греко-Католицької церкви смт Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.08.2024 (головуючий суддя Малех І. Б., судді Зварич О. В., Панова І. Ю.)
у справі № 909/1031/23
за позовом Релігійної громади Української Православної церкви Київського патріархату храму "Великомученика Юрія переможця" селища Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області
до Релігійної громади (парафії) Святого Духа Української Греко-Католицької церкви смт Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області
про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення та вселення,
(у судовому засіданні взяв участь представник відповідача - Грица Ю. Ю.) 

ВСТУП
1.          Відповідач звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду у зв`язку із неповідомленням його про дату та час судового засідання, в якому таку постанову було прийнято.
2.          Під час касаційного розгляду справи перед Верховним Судом постало питання, чи був учасник справи належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду судом апеляційної інстанції.
3.          За результатом розгляду касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд, про що детально зазначено у цій постанові.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог
4.          Релігійна громада Української Православної церкви Київського патріархату храму "Великомученика Юрія переможця" селища Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Релігійної громади (парафія) Святого Духа Української Греко-Католицької церкви смт Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області про усунення перешкод у користуванні приміщенням каплиці "Великомученика Юрія Переможця", що знаходиться за адресою: смт Перегінське, вул. Січових Стрільців, 6-В, виселення та вселення.
5.          Позов мотивований тим, що позивач є власником каплиці "Великомученика Юрія Переможця", що розташована за адресою: смт Перегінське, вул. Січових Стрільців, 6-В. Позивач зазначає, що відповідач самовільно без будь-яких правовстановлюючих документів зайняв зазначену каплицю та користуються нею для власних цілей та не має наміру повертати каплицю позивачу. За таких обставин позивач, як власник каплиці, не може належним чином володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій
6.          Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 13.02.2024, яке Західний апеляційний господарський суд постановою від 21.08.2024 залишив без змін, позов задовольнив у повному обсязі.
7.          Суди мотивували свої рішення тим, що відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165857373 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 1824864726248, каплицю Великомученика Юрія-Переможця загальною площею 40,7 кв. м за адресою: смт Перегінське, вул. Січових Стрільців, 6-В, власником є релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату Храму "Великомученика Юрія Переможця" селища Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 40209919. Право власності позивача на каплицю Великомученика Юрія-Переможця в смт Перегінське, вул. Січових Стрільців, 6-В в установленому законом порядку не скасовано та між сторонам відсутні договірні відносини
Касаційна скарга
8.          Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити до нього на новий розгляд.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
9.          Скаржник в якості підстав касаційного оскарження судових рішень посилається на пункт 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вказуючи, зокрема, що постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню так як справу розглянуто за відсутності відповідача, який не повідомлений про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання 21.08.2024 представників учасників справи не запрошено, а 24.07.2024 судом апеляційної інстанції було оголошено перерву, проте дату та час наступного судового засідання визначено не було. Суд пояснив це тим, що у зв`язку з відпустками колегії потрібно більше часу для визначення дати і про це учасників повідомлять додатково. Жодного додаткового повідомлення про дату та час не надсилалось жодному з учасників.
10.          Крім того, скаржник звертає увагу, що також судом не було вирішено клопотання про зупинення провадження у справі № 909/1031/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 909/689/24.
11.          Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
12.          Згідно з частинами першою, другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
13.          Судові рішення у цій справі оскаржуються відповідачем з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України.
14.          За доводами касаційної скарги, суд апеляційної інстанції судове засідання 21.08.2024 провів без представників учасників справи, а у судовому засіданні 24.07.2024, що передувало засіданню, в якому було прийнято оскаржувану постанову, судом апеляційної інстанції було оголошено перерву, проте дату та час наступного судового засідання визначено не було. Жодного додаткового повідомлення про дату та час судового засідання відповідачу не надсилалось.
15.          Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
16.          Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
17.          Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
18.          Кожна держава встановлює правила судової процедури, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
19.          Згідно з частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
20.          Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
21.          Аналіз наведених норм свідчить про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
22.          Згідно із частиною четвертою статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
23.          Україна як учасниця Конвенції про захист прав людини і основних свобод повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя, як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
24.          Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995 (заява № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
25.          Важливим елементом справедливого судового розгляду є рівність та змагальність сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами".
26.          Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
27.          Пунктом 2 частини першої та пунктом 3 частини другої статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.
28.          Згідно з вимогами статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу.
29.          Відповідно до частин першої-четвертої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
30.          Частиною другою статті 281 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
31.          Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 24.07.2024 судом апеляційної інстанції було оголошено перерву, проте дату та час наступного судового засідання ним визначено не було та зазначено, що учасники справи про дату та час наступного судового засідання будуть повідомлені додатково. Проте матеріали справи не містять доказів повідомлення скаржника про судове засідання, що відбулось 21.08.2024, в якому було прийнято оскаржувану постанову.
32.          Відповідно до статті 268 ГПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.
33.          Частиною одинадцятою статті 270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
34.          З наведених норм вбачається, що належне повідомлення скаржника про дату, час та місце розгляду справи є обов`язком апеляційного суду.
35.          При цьому розгляд справи судом апеляційної інстанції за відсутності сторони є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання.
36.          Враховуючи викладене, оскільки матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду на дату, коли було прийнято оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, отже апеляційним судом обмежено право сторони на доступ до суду, яке закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та допущено порушення положень ГПК України щодо належного повідомлення скаржника про дату, час і місце розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування постанови апеляційного суду відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 310 ГПК України.
37.          Колегія суддів не розглядає інші доводи касаційної скарги , оскільки Судом встановлені обставини, які передбачають обов`язкове скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на новий розгляд (до того ж, такі доводи не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною другою статті 287 ГПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
38.          Пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
39.          Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 310 ГПК України).
40.          Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 310 ГПК України).
41.           З огляду на наведене, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу відповідача задовольнити, постанову апеляційного господарського суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Розподіл судових витрат
42.          Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Релігійної громади (парафії) Святого Духа Української Греко-Католицької церкви смт Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області задовольнити.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.08.2024 у справі № 909/1031/23 скасувати.
3. Справу № 909/1031/23 направити на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             О. В. Случ 

Судді                                                                                         Н. О. Волковицька

                                                                                                  С. К. Могил