ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/24183/23	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О. Я. 	
Провадження № 22-ц/817/930/24 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
з участю секретаря - Дідух М.Є. 
апелянтки — ОСОБА_1 ,
позивача — ОСОБА_2 ,
представника позивача — ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/24183/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року (ухвалене суддею Герчаківською О.Я., дата складення повного тексту судового рішення — 25 липня 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу БАДЕР Лілії Володимирівни про скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення та скасування державної реєстрації права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2023 року ОСОБА_2 (далі — позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі — відповідачка 1, апелянтка), приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (відповідачка 2) про скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення та скасування державної реєстрації права спільної часткової власності.
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що у січні 2020 року він звернувся в суд з позовом (справа № 607/81/20) до ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», Тернопільської міської ради, відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ДП «Сетам», ТОВ «Коменерго Тернопіль 3», ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання торгів недійсними, припинення речових прав.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року у справі № 607/81/20, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року, позовну заяву задоволено.
Визнано недійсним розпорядження органу приватизації за №47542, а також свідоцтво про право власності на житло, видані міським бюро технічної інвентаризації Тернопільської міської ради 21 травня 2018 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації про право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Визнано недійсними електронні торги від 17 грудня 2019 року, реєстраційний номер лота 392289, з реалізації арештованого нерухомого майна – (однієї четвертої) частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , результати яких оформлено протоколом №454113.
Припинено речове право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач вказує на те, що 11 травня 2023 року він звернувся із заявою про скасування запису Державного реєстру прав, посилаючись на рішення суду у справі № 607/81/20. Проте, 22 травня 2023 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_9 винесла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 67695172, оскільки наявні обставини, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Крім того, 01 червня 2023 року позивач звернувся до відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з заявою щодо надання йому всіх документів, на підставі яких його було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . 13 червня 2023 року заявнику надана відповідь та додано свідоцтво про право власності на квартиру за вказаною адресою серія та номер 1607, видане 27 грудня 2019 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Лілією Володимирівною, на підставі якого зареєстровано право власності на частки вказаної квартири за ОСОБА_1 .
Як встановлено судовим рішенням у справі №607/81/20, що набрало законної сили, при проведенні електронних торгів було порушено суб`єктивне право позивача та позбавлено його права на спірне житло, в якому він постійно проживав, оскільки згода на визначення спірної частки у процесі приватизації, яка у подальшому була описана державним виконавцем та реалізована під час виконання судового рішення, ним не надавалась, однак, на сьогодні існує документ, що посвідчує таке право за іншою особою – ОСОБА_1 . Тому його права та інтереси підлягають захисту у визначений спосіб.
У зв`язку із викладеним, позивач просив:
- скасувати та визнати недійсним свідоцтво, яке видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіною Лілією Володимирівною 27 грудня 2019 року та зареєстровано в реєстрі за №1607;
- cкасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50518932 від 27 грудня 2019 року, яке прийняте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Ломакіною Лілією Володимирівною про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної спільної часткової власності на частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
- припинити та скасувати державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності (речове право), розмір частки 1/4 за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року позов ОСОБА_2 , задоволено частково.
Визнано недійсним та скасовано свідоцтво, яке видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною 27 грудня 2019 року та зареєстровано в реєстрі за №1607, про те, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з частки трикімнатної квартири, загальною площею 81.0 кв.м., житловою площею 49.2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50518932 від 27 грудня 2019 року, яке прийняте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної спільної часткової власності на частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2147.20 грн судового збору.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходилася цивільна справа №607/21441/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_10 про визнання договору недійсним та стягнення коштів. У вказаній справі ОСОБА_2 у відзиві на позов заявив, що 1/4 частка спірної квартири належить ОСОБА_1 . На думку апелянтки, вищевказані обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_2 визнав право власності на 1/4 частину спірної квартири за ОСОБА_1 .
Крім того зазначає, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки вже існує рішення суду у справі №607/81/20 про той самий предмет і з тих самих підстав.
У зв`язку з наведеним апелянтка просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позові відмовити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.
В судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені у ній.
Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Янчишин Володимир Йосифович проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 2018 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 у розмірі частки та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у розмірі частки, кожному. Зазначену квартиру приватизовано згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року у цивільній справі №607/14899/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, затверджено мирову угоду, відповідно до якої в порядку грошової компенсації різниці вартості часток виділеного майна, ОСОБА_2 зобов`язується до 03 липня 2019 року добровільно сплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 8628 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 244000 грн.
10 липня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59499183 з приводу виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду №607/14899/18 від 03 жовтня 2018 року щодо компенсації різниці у вартості часток виділеного ОСОБА_2 майна.
21 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі ТМВ ДВС ГУЮ в Тернопільській області) винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_2 і 22 серпня 2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, яким складено висновок, відповідно до якого вартість майна частини спірної трикімнатної квартири складає 230525 грн. Зазначений висновок було надіслано державним виконавцем на адресу стягувача та боржника.
17 грудня 2019 року державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, що належало боржнику ОСОБА_2 , а саме частини трикімнатної квартири загальною площею 81.0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ціною продажу 230525 грн.
Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №454113 переможцем торгів визнано ОСОБА_1 .
Старшим державним виконавцем ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області 26 грудня 2019 року складено акт про проведені електронні торги, у якому зазначено, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги Державним підприємством «Сетам» №454113 від 17 грудня 2019 року по лоту №392289 переможцем визнано учасника ОСОБА_1 з ціною продажу 230525 грн. Суму у розмірі 218998.75 грн внесено ОСОБА_1 на рахунок Тернопільського міського відділу ДВС.
Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Лілією Володимирівною 27 грудня 2019 року на підставі акту старшого державного виконавця про проведені електронні торги видано ОСОБА_1 свідоцтво про належність на праві власності майна, що складається з частки трикімнатної квартири, загальною площею 81.0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке раніше належало ОСОБА_2 та яка придбана ОСОБА_1 за 230525 грн.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 грудня 2019 року №195248127, ОСОБА_1 належить частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва, виданого зазначеним приватним нотаріусом 27 грудня 2019 року.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року в справі № 607/81/20, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року, позов ОСОБА_2 до ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», Тернопільської міської ради, відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), ДП «Сетам», ТОВ «Коменерго Тернопіль 3», ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання торгів недійсними, припинення речових прав, задоволено.
Визнано недійсним розпорядження органу приватизації за № 47542 від 21 травня 2018 року, видане міським бюро технічної інвентаризації Тернопільської міської ради, а також свідоцтво про право власності на житло, видане 21 травня 2018 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації про право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Визнано недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна – (однієї четвертої) частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , результати яких оформлено протоколом №454113 проведення електронних торгів від 17 грудня 2019 року, реєстраційний номер лота: 392289.
Припинено речове право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнуто із ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», Тернопільської міської ради, відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ), ДП «Сетам», ТОВ «Коменерго Тернопіль 3», ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в користь ОСОБА_2 2444.80 грн сплаченого ним судового збору, у рівних частках, тобто по 349.26 грн із кожного (т.1 а.с.7-18).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року в справі № 607/81/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року залишено без змін (т.1 а.с.19-28).
Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 67695172 від 22 травня 2023 року, прийнятим державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 , відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою, у зв`язку із зазначеними вище обставинами, зокрема: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: поданим рішенням суду визнаються недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, результати яких оформлено протоколом, а право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано на підставі документа, відмінного від вказаного у рішенні суду (т.1 а.с.29).
01 червня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про надання йому всіх документів, на підставі яких його було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаній заяві заявник зазначив, що 20 квітня 2023 року до будинкової книги квартири АДРЕСА_1 , внесено відомості про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання (т.1 а.с.32).
13 червня 2023 року відділ реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради надало відповідь № 977/28-03, долучивши свідоцтво від 27 грудня 2019 року, видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Лілією Володимирівни, зареєстровано в реєстрі за № 1607, в якому вказано, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з частки трикімнатною квартири, загальною площею 81.0 кв.м., житловою площею 49.2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке раніше належало ОСОБА_2 та придбане останньою за 230525 гривень (т.1 а.с.33-34).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №335691980 від 14 червня 2023 року, 27 червня 2019 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною зареєстровано спільної часткової власності квартири, загальною площею 81.0 кв.м., житловою площею 49.2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1565243061101 (т.1 а.с.30-31).
У вересні 2022 року ОСОБА_2 звертався до суду із позовом (справа №607/10563/22) до ОСОБА_1 про вселення.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2023 року у справі №607/10563/22, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2024 року, позов задоволено. Вселено ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.115-120).
У ході судового розгляду справи №607/10563/22 встановлено, що 03 травня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції витяг з будинкової книги, який вказує на те, що 20 квітня 2023 року (під час розгляду цієї справи судом першої інстанції) позивача ОСОБА_2 було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Верховний Суд у справі №607/10563/22 дійшов висновку, що на момент звернення з позовом до суду ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі, а ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про зняття особи із зареєстрованого місця проживання не була власником квартири, в силу чинного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 607/81/20, а тому не могла звертатись із такою заявою.
Також у вересні 2021 року ОСОБА_2 звертався в суд із позовом (справа №607/15918/21) до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2023 року у справі №607/15918/21, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, позов задоволено.
Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 , а саме: зобов`язано ОСОБА_1 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири.
Апеляційний суд у справі №607/15918/21 дійшов висновку, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі під АДРЕСА_3 , та не втратив право на користування житлом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Згідно з положеннями статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
У частині четвертій статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватися в судовому порядку.
Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 31 березня2021 року у справі № 552/2998/17.
Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна .
Статтею 41 Конституції України установлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень статей 316 та 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що результати електронних торгів від 17 грудня 2019 року, оформлені протоколом №454113, реєстраційний номер лота: 392289, які визнані судом недійсними, не можуть підтверджувати права власності ОСОБА_1 . У зв`язку з визнанням недійсною вищевказаної правової підстави втрачає юридичну силу і свідоцтво № НОМЕР_1 , яке видане на його підставі приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною 27 грудня 2019 року.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 зареєструвала право власності на частки квартири АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва, яке яке зареєстровано в реєстрі за №1607 та отримано за результатами електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, які рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року (справа №607/81/20) визнано недійсними.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком, що оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року у справі № 607/81/20 електронні торги визнано недійсними, а тому існують правові підстави для визнання недійсним та скасування і отриманого за результатами таких торгів ОСОБА_1 свідоцтва №1607 від 27 грудня 2019 року, яке видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною. 
Разом з тим колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду, що свідоцтво від 27 грудня 2019 року, видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною, зареєстроване в реєстрі за №1607, порушує законні права та інтереси ОСОБА_2 , як належного співвласника нерухомого майна (квартири), оскільки апеляційним судом встановлено, що на момент подання даного позову ОСОБА_2 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року (справа №607/81/20) втратив право власності на свою частку квартири АДРЕСА_1 .
Водночас апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 має право користування вказаною квартирою, що також встановлено судами у справах №607/10563/22, №607/15918/21.
Враховуючи викладене, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року підлягає зміні в мотивувальній частині щодо вказівки про порушення прав позивача, як співвласника нерухомого майна, оскільки такі права позивача порушуються не як співвласника, а як користувача.
Також колегія суддів зазначає, що 20 квітня 2023 року за заявою ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 27 грудня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за №1607, ОСОБА_2 було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказані дії відповідачки свідчать, що вона намагається уникнути виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2021 року у справі №607/15918/21.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
При цьому, Верховним Судом у постанові від 20 травня 2021 року №361/953/16-ц вказано, що визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно впливає на можливість реалізації прав особи, яка його отримала, щодо нерухомого майна, отже доводить дієвість та ефективність обраного позивачем способу захисту.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ефективним способом відновлення прав позивача є звернення з позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва, яке видане приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бадер (Ломакіною) Лілією Володимирівною, 27 грудня 2019 року та зареєстровано в реєстрі за №1607, оскільки таке порушує права ОСОБА_2 як належного користувача квартири АДРЕСА_1 .
Оскільки порушення права користування квартирою позивача відбулось також у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 , заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги про скасування державної реєстрації спірної частки у нерухомому майні за адресою АДРЕСА_2 , опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.
Таким чином у даній справі існують правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Разом з тим, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними нині абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії - внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення.
Відтак, за встановлених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовна вимога про припинення та скасування державної реєстрації права приватної спільної часткової власності до задоволення не підлягає.
Також, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , які заявлено до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Бадер (Ломакіної) Лілії Володимирівни, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути звернені до приватного нотаріуса, якого позивач визначив відповідачем.
Щодо застосування строків позовної давності, суд першої інстанції обґрунтовано виходив, що карантин було введено на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Однак в Україні також введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
У відповідності до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно із пунком 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином з 12 березня 2020 року та станом на теперішній час строки позовної давності, визначені ЦК України, не можуть вважатися пропущеними чи закінченими до моменту дії воєнного стану в Україні.
Доводи апелянтки про те, що у справі №607/21441/23 ОСОБА_2 визнав право власності на 1/4 частину спірної квартири за ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки вказана обставина не є підставою, з якою чинне законодавство пов`язує виникнення права власності на нерухоме майно. 
Крім того, в силу рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 607/81/20 апелянтка ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 . 
Твердження апелянтки про те, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у справах №607/24183/23 та №607/81/20 позови не співпадають за складом учасників цивільного процесу, предметом та підставами позову.
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З врахуванням вищевикладених обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв`язок в сукупності колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого у справі рішення суду, однак воно підлягає зміні його мотивувальної частини із її викладенням в редакції даної постанови.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2024 року — змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 09 грудня 2024 року.

Головуючий                                                                        О.З. Костів
Судді:                                                                                Б.О. Гірський
                                                                                       М.В. Хома