Номер провадження: 33/813/1489/24
Номер справи місцевого суду: 947/427/24 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Діденко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Діденко К.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одесивід 29.04.2024 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
установив
Зазначеною постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 06.12.2023 року о 19:22 годин на вул. Люстдорфська дорога, 100-А в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Tucson державний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху України», а саме керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 002903 від 06.12.2023 року. Від керування транспортним засобом відсторонена.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Діденко К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції та просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:
- запис з бодікамери працівників поліції, які складали протокол, не є безперервним, що свідчить про те, що він змінювався або редагувався особою, яка копіювала відеозапис, що прямо заборонено Інструкцією;
- відсутні причини зупинки ОСОБА_1 , оскільки правил ПДР вона не порушувала;
- в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- освідування на стан алкогольного сп`яніння проводила не черговий лікар, а медична сестра;
- лікар ОСОБА_2 не проводила візуального огляду ОСОБА_1 .
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я наголошувала на тому, що приймала у якості ліків настоянку, лікар ОСОБА_2 провела лабораторні дослідження не на вміст лікарських препаратів, а на вміст алкоголю.
В судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки апеляційному суду не повідомила, однак участь в апеляційному розгляді приймає її захисник – адвокат Діденко К.В., яка просила провести розгляд справи за відсутності  ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 за участі її представника.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Діденко К.В. підтримала доводи апеляційної скарги, та просила її задовольнити.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника Діденко К.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки такі твердження є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №649474 від 06.12.2023 (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 06.12.2023 о 19:22 год., рухаючись в м. Одеса, по вул. Люстдорфська дорога, 100-а, керувала транспортним засобом марки Hyundai Tucson державний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку медичного закладу №002903 від 06.12.2023, у стані алкогольного сп`яніння;
- висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.12.2023 (а.с. 7), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння;
- роздруківкою з газоаналізатору «Драгер» (а.с. 4);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);
- відеозаписом, з якого вбачаються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне порушення (а.с 9).
Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».
ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП була присутня, їй роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.
ОСОБА_1 підписала вказаний протокол без зауважень, що спростовує посилання сторони захисту, стосовно не роз`яснення ОСОБА_1 її прав.
Відповідно до матеріалів справи, 06 грудня 2023 року о 19:22 годині ОСОБА_1 в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, 100-а, в порушення вимог п. 2.9а ПДР, керувала автомобілем марки Hyundai Tucson державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» ALCOTEST 7510, прилад ARLM-0434, тест №624. Результат – 0.42 проміле. В подальшому в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 висловила бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, тому огляд на стан сп`яніння також зі згоди водія проводився в медичному закладі у лікаря. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР, номер висновку №002903 від 06.12.2023.
Доводи апеляційної скарги, що відсутні причини зупинки ОСОБА_1 , оскільки правил дорожнього руху вона не порушувала, апеляційний суд не приймає, оскільки як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції за порушення ПДР, а саме за перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, про що останній було повідомлено працівником поліції на місці зупинки. При цьому, ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху не заперечувала.
Посилання апеляційної скарги що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є неприйнятними, з огляду на те, що положеннями Інструкції № 1452/735 та ст.266 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, долучення направлення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не передбачається, оскільки направлення складається поліцейськими для закладу охорони здоров`я.
Отже, законом не передбачено обов`язкове вручення направлення, оскільки такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу.
Слід зазначити, що сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких відомостей правового значення, а є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим суд вважає, що відсутність вказаного направлення в матеріалах справи не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення.
Посилання апелянта на проведення огляду з порушенням вимог Інструкції №1452/735 не підтверджене жодним доказом. Зокрема, освідування на стан алкогольного сп`яніння проводила не черговий лікар, а медична сестра, при цьому, лікар ОСОБА_2 не проводила візуального огляду ОСОБА_1 , як зазначає апелянт, не підтверджена належними та допустимими доказами. Як вбачається з матеріалів справи стан алкогольного сп`яніння підтверджений висновком лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР від 06.12.2023, складеним на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду №002903 від 06.12.2023.
Слід зазначити, що КНП «ООМЦПЗ» ООР – заклад охорони здоров`я в Одеській області, який в розумінні положень ст.266 КУпАП має право надавати висновки по даній категорії справ, а саме: про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП з огляду на наказ Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення облдержадміністрації від 21.12.2015 №29 «Про впровадження в лікувально-профілактичних закладах області наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився в закладі охорони здоров`я лікарем ОСОБА_2 06.12.2023 о 20.35.
За результатами огляду на стан сп`яніння лікарем складено акт медичного огляду № 002903 від 06.12.2023, на підставі якого заповнено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до вимог Інструкції.
Вказаний акт відповідно до п.19 розділу ІІІ Інструкції складений в одному примірнику та зберігається у закладі охорони здоров`я. При цьому, за клопотанням сторони захисту копія вказаного акту огляду була витребувана судом першої інстанції.
З наявного відеозапису вбачається, що лікар-нарколог провів візуальний огляд  ОСОБА_1 , перевірив її поведінку, рухову сферу; запах алкоголю з роту; опитав про перенесені травми, про останнє вживання алкоголю та склав відповідний акт огляду.  ОСОБА_1 повідомилалікаря про вживання настоянки на спиртовій основі. Лікарем під час візуального огляду встановлено наявність з порожнини рота  ОСОБА_1 різкого запаху алкоголю. Лікарем було запропоновано  ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу – газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, на що остання погодилась (результат 0,31 ‰), в подальшому ОСОБА_1 направилась до кімнати для здачібіосередовища(сечі) для проведення лабораторних досліджень.
Результат лабораторних тестів №1572 етанол – 0.50%.
Заключний діагноз (за результатами огляду і тестів) – алкогольне сп`яніння.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що діагноз лікаря щодо перебування особи в стані алкогольного сп`яніння може формуватися лікарем не лише на підставі результатів обстеження за допомогою технічного засобу та/або лабораторних досліджень, а й на підставі даних візуального обстеження особи, що і було зроблено лікарем при проведенні огляду ОСОБА_1 .
Крім того, стороною захисту не надано апеляційному суду відомостей щодо оскарження чи непогодження з висновком складеним за результатами медичного огляду водія  ОСОБА_1 .
Що стосується посилань захисника на неповноту долучених поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, апеляційний суд зауважує на безпідставності такого висновку з огляду на наступні положення законодавства.
Дійсно, відповідно до п. 5 Розділу II згаданої Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Водночас, зі змісту ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 вбачається, що технічні засоби відеозапису застосовуються поліцейськими під час проведення огляду осіб.
Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 06.12.2023.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер, обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.
Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Апеляційну скаргу адвоката Діденко К.В. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення
Постанову Київського районного суду м. Одесивід 29.04.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 Ю.І. Кравець