УХВАЛА
 
19 грудня 2024 року
м. Київ
 
справа № 404/9325/21
 
провадження № 61-16414ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В.,
 
розглянув касаційну скаргу Печерського відділу державної виконавчої служби 
у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на рішення Кіровського районного суду м Кіровограда 
від 28 лютого 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба, про бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення суду та відшкодування позивачу майнової і моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), вказавши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державну казначейську службу України, про бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення суду та відшкодування позивачу майнової і моральної шкоди в якому просив стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі 68 433,98 грн та моральну шкоду -                        100 000 грн.
 
Рішенням Кіровського районного суду м Кіровограда від 28 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Державна казначейська служба, про бездіяльність відповідача при виконанні рішення суду та нанесення позивачу матеріальної і моральної шкоди, задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь 
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн та 908 грн витрат зі сплати судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 червня 2024 року вимоги апеляційних скарг ОСОБА_1 , Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2024 року 
в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди змінено, викладено його резолютивну частину в новій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди в сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн».
В інших частинах рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2024 року залишено без змін.
 
У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Кіровського районного суду м Кіровограда від 28 лютого 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 червня 2024 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати у частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах                        з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі                              ЦПК України. 
 
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Ціна позову у даній справі щодо вимог майнового характеру складає 168 433,98 грн і на день звернення з касаційною скаргою не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році (3 028,00 х 250= 757 000,00 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
 
Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі чи у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка 
є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)
 
Ураховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19,         пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                     ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на рішення Кіровського районного суду м Кіровограда від 28 лютого 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба, про бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення суду та відшкодування позивачу майнової і моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

                                                                                               І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць