Справа № 127/7528/24
Провадження № 22-ц/801/1844/2024
Категорія: 44
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року	Справа № 127/7528/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Медвецького С. К., Оніщука В. В.,
розглянув у порядку письмового провадження справу № 127/7528/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1», Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2024, ухвалене у складі судді Медяна Ю. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 15.07.2024, - 

в с т а н о в и в :

6.03.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом (вх № 19413) до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» (далі – ДУ «ВУВП № 1»), Державної казначейської служби України (далі – ДКС України) про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь моральну шкоду в розмірі 100 грн, що завдана за період з 11.06.2023 по 12.06.2023 внаслідок тримання ОСОБА_1 в ДУ «ВУВП №1» в умовах, що принижують його гідність та у зв`язку з поводженням, що порушує ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач згідно з вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 засуджений до довічного позбавлення волі та з 02.06.2010 відбуває покарання в ДУ «ВУВП № 1», яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2. Під час утримання ОСОБА_1 в ДУ «ВУВП № 1» були порушені його законні права на забезпечення належних житлово-побутових умов у камері. З вказаного приводу позивач звертався до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Вінницької обласної та Вінницької окружної прокуратури, якими було зафіксовано факти відповідних порушень. У зв`язку з триманням позивача в ДУ «ВУВП № 1» у період з 11.06.2023 по 12.06.2023 в умовах, що принижують його гідність, йому було завдано моральної шкоди у розмірі 100 грн.
Позивач відбуває покарання у камерному приміщенні № 133 в умовах, що на його думку принижують людську гідність . Кабіна з ОСОБА_3 не має дверей, проглядається через оглядове вічко, не відділена від житлової зони, камерне приміщення не обладнано лавою на довжину стола, шафою, особистою підставкою під бак для питної води, санвузлом (відгородженим), унітазом, змивним бачком. 
ДУ «ВУВП № 1» порушено вимоги статей 107, 115 КВК України, оскільки камерне приміщення не провітрюється, вікна в камері не відкривається, а штучна вентиляція не працює, площа камерного приміщення не перевищувала 4 кв. м на особу. Рівень природного та штучного освітлення є незадовільним. В камерах антисанітарні умови, стіни вкриті грибком, не було необхідних санітарних зручностей, постільна білизна видавалась в дуже поганому стані, не змінювалась та перебувала в брудному стані. Порушувався температурний режим, температура приміщення в камерному приміщенні на момент перевірки становила 17 оС при нормі не менше + 18 оС. Камери не радіофіковані. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2024 в задоволенні позову відмовлено. Судовий збір у сумі 1211,20 грн компенсовано за рахунок держави.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 7453 від 25.07.2024), в якій посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував, що під час відбування покарання у камерному приміщенні № 133 ОСОБА_1 зазнає душевних страждань через умови, які принижують його людську гідність. Приміщення де він перебуває, не відповідає базовим стандартам гідності та людських прав, а саме :
1.Санвузол без дверей і придатності : Кабіна з ОСОБА_3 не має дверей і проглядається через оглядове вічко, що повністю позбавляє засудженого придатності. Така ситуація принижує людську гідність та завдає глибоких психологічних травм, оскільки неможливість здійснення базових фізіологічних потреб у приватності є серйозним порушенням прав людини;
2.Відсутність відгородження санвузла від житлової зони : санвузол не відділений від житлової зони, що створює нестерпні умови для ОСОБА_1 .. Відсутність такої відгородженості призводить до постійного відчуття приниження та дискомфорту, оскільки відсутність елементарної гігієни та ізоляції санвузла суперечить базовим нормам людського поводження;
3.Недостатнє обладнання приміщення: камерне приміщення не обладнано необхідними меблями, такими як лава на довжину стола, особиста шафа та підставка під бак для питної води. Це значно ускладнює побутові умови, робить життя в камері дискомфортним і несприятливим для фізичного та психологічного здоров`я;
4.Відсутність відгородженого санвузла та змивного бачка : санвузол не обладнаний унітазом зі змивним бачком, що не лише принижує гідність засудженого, а й створює антисанітарні умови, що можуть призвести до погіршення здоров`я. 
5.Недостатня загальна площа : ОСОБА_1 відбуває покарання у камерному приміщенні № 133, облаштованому для 2 засуджених із жилою площею 7,9 кв. м. – при нормі не менше 4 кв. м. на особу та недотримання вимог статті 115 КВК України. 
У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2024 у справі з ціною позову 100 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.
У справі встановлено наступні обставини.
Відповідно до копії довідки від 1.12.2023 та від 30.01.2024 ДУ «ВУВП № 1», засуджений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у ДУ «ВУВП № 1» з 02.06.2010 по теперішній час 
/а. с. 12, 30/.
На аркуші справи 13-14 знаходиться копія довідки по особовій справі ОСОБА_1 ..
Відповідно до копії довідки від 7.06.2024 ДУ «ВУВП № 1» засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 в період з 01.06.2023 по 30.06.2023 утримувався в камерному приміщенні № 133. 
/а. с. 129/.
На аркушах справи 136-142 знаходять фотозображення камерального приміщення 133, в якому відбував покарання у вигляді довічного позбавлення волі ОСОБА_1 станом на червень – липень 2023 року.

Докази, подані у справі, що датовані періодом до 11.06.2023.
       Відповідно до копії листа від 10.04.2019 ДУ «ВУВП № 1» відмовлено ОСОБА_1 у працевлаштуванні у виробничій майстерні по спеціальності виробник мішків паперових.
/а. с. 9/.
       Відповідно до копії витягу з подання від 25.04.2023 Уповноваженого ВРУ з прав людини адресованого Міністру юстиції України зазначено, що на час проведення службової перевірки засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 відбував покарання у камерному приміщенні № 133, облаштованому для 2 засуджених із житловою площею 7,9 кв. м.. Ураховуючи наведене, навіть планове наповнення камерних приміщень № 109, 111, 126, 129, 133, 143, 147 та 149 ДУ «ВУВП № 1» не відповідає вимогам статті 115 КВК України та мінімальним стандартам СРТ. У поданні Уповноважений ВРУ з прав людини просив вжити заходів, спрямованих на : недопущення у подальшому порушень прав ОСОБА_1 на належні умови утримання в ДУ «ВУВП № 1»; неухильно додержуватись вимог статті 115 КВК України під час розміщення та утримання засуджених до довічного позбавлення волі в ДУ «ВУВП № 1»; невідкладеного перегляду планового наповнення ДУ «ВУВП № 1» та приведення його у відповідність до вимог частини першої статті 115 КВК України. 
/а. с. 24-25/.
Відповідно до копії відповіді від 25.05.2023 Міністра юстиції України адресованої Уповноваженому ВРУ з прав людини, згідно якої міністерством на виконання подання від 25.04.2023 Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо порушення прав засудженого ОСОБА_1 на належні умови утримання в ДУ «ВУВП № 1» та з інших питань повідомлено, що засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 з 27.01.2022 тримається один в камері загальною площею 7,9 м2, що відповідає нормі жилої площі на одного засудженого згідно з вимогами статей 8, 64, 107, 115, 151 КВК України. Матеріально-побутові умови тримання засудженого ОСОБА_1 в установі задовільні. У камері, де він перебуває встановлені радіотари опалення, розетка з електричним струмом, освітлення, всі комунікації знаходяться у справному стані, стіни та стеля пофарбовані водним розчином вапна, панелі пофарбовані емаллю.
/а. с. 28-29/. 

Докази, подані у справі, що датовані періодом з 11.06.2023 - 12.06.2023.
Відповідно до копії відповіді від 12.06.2023 Вінницької окружної прокуратури за результатами перевірки доводів, викладених у зверненнях ОСОБА_1 від 22.03.2023 та 29.03.2023 прокуратурою винесено документ прокурорського реагування начальнику ДУ «ВУВП № 1». 
/а. с. 17-18/.
Відповідно до копії відповіді від 12.06.2023 Вінницької окружної прокуратури за результатами проведеної у червні 2023 року перевірки з питань додержання ОСОБА_1 прав адміністрацією ДУ «ВУВП № 1», прокуратурою 27.06.2023 внесено вказівку начальнику ДУ «ВУВП № 1» 
/а. с. 19-20/.
Відповідно до копії витягу вказівки /а. с. 1, 4/ від 27.06.2023 Вінницької окружної прокуратури про порушення законодавства України адресованої начальнику ДУ «ВУВП № 1», згідно якої прокуратура вимагала вжити вичерпних заходів щодо усунення зазначених у ній порушень вимог законодавства, а також недопущення їх в подальшому, у тому числі шляхом переведення засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 до іншого камерного приміщення, яке відповідає вимогам житлово-побутового та санітарно-епідеміологічного законодавства України. Встановлено, що згідно з відомостями про облік телефонних розмов засуджених, правом на телефонні розмови щоденно користується приблизно 30-50 засуджених., тривалість розмови ОСОБА_1 у дати, в які надавалися розмови, не перевищувала 15 хвилин. Упродовж березня-червня 2023, в окремі дати цих місяців можливість проведення телефонних розмов засудженому ОСОБА_1 не надавалася, оскільки відповідальний за надання телефонних розмов працівник перебував у складі варти, йому надавались відгули (вихідні дні), у зв`язку з перебуванням на добовому. У порушення ст. 113 КВК України, положень Інструкції відповідно до журналу обліку та наданої установою виконання покарань інформації, встановлено, що у ньому за вищезазначений період зареєстровано лише 30 таких звернень. Окрім звернення засудженого ОСОБА_1 , незважаючи на наявність талонів-підтверджень та відповідну реєстрацію у журналі обліку, до окружної прокуратури не надходили, зокрема, звернення засудженого від 15.02.2023, 20.02.2023 та 11.04.2023 
/а. с. 21-22/.
Відповідно до копії відповіді від 28.06.2023 Вінницької обласної прокуратури про внесення вказівки начальнику ДУ «ВУВП № 1» з питань, наведених у зверненнях від 2.06.2023, 6.06.2023, 13.06.2023, 14.06.2023 повідомлено ОСОБА_4 , що за результатами проведеної у червні 2023 року перевірки з питань додержання прав ОСОБА_5 . адміністрацією виконання покарань прокуратурою на усунення виявлених порушень 27.06.2023 внесено вказівку начальнику ДУ «ВУВП № 1».
/а. с. 11/.
       Відповідно до копії відповіді від 18.07.2023 ДУ «ВУВП № 1» адресованої ОСОБА_1 зазначено, що санітарно-побутовий стан камерного приміщення № 133 задовільний та відповідає функціональному призначенню.
/а. с. 103/.
       Відповідно до копії листа від 19.07.2023 Уповноваженого ВРУ з прав людини адресованого Міністру юстиції України, Уповноважений ВРУ з прав людини просив ініціювати та провести службову перевірку за фактом надання неправдивої інформації у відповідь на подання від 25.04.2023, вирішити питання притягнення до відповідальності осіб, які допустили надання недостовірної інформації /а. с. 26-27/ 
Відповідно до копії відповіді від 11.08.2023 Міністра юстиції України адресованого Уповноваженому ВРУ з прав людини зазначено, що міністерством ініційовано проведення службового розслідування за фактом викладеним у листі Уповноваженого ВРУ від 19.07.2023 № 39262.4/п-26376.25/23/ГТЛ/43.4 щодо надання недостовірної інформації у відповідь на подання від 25.04.2023 № 3525.2/Р-10251.3/23/23/43.4, за результатами якого встановлено, що оперуповноважений оперативного відділу ДУ «ВУВП № 1» старший лейтенант внутрішньої служби помилково надав Центрально-Західному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції недостовірну інформацію, що стосувалась тримання засудженого ОСОБА_5 .. За надання недостовірної інформації оперуповноважений оперативного відділу ДУ «ВУВП № 1» старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Департаменту з питань виконання кримінальних покарань листом Міністерства юстиції України від 25.07.2023 № 97885/10058-1-23/26.2 доручено вжити заходів, спрямованих на усунення порушень, зазначених у листі, а також недопущення їх в подальшому.
/а. с. 31/.
Відповідно до копії відповіді від 29.12.2023 Вінницької окружної прокуратури адресованої ОСОБА_4 повідомлено, серед-іншого, що за результатами перевірки звернень ОСОБА_1 щодо порушень прав на прослуховування радіопередач, а також виявлених у ході комплексної перевірки порушень прав засуджених до довічного позбавлення волі на належні умови їх утримання та з інших питань, прокуратурою 20.12.2023 внесена вказівка начальнику ДУ «ВУВП № 1», яка перебуває на розгляді.
З питань умов тримання засуджених у ДУ «ВУВП № 1» прокуратурою систематично проводяться перевірки та вносяться відповідні документи прокурорського реагування, попередня така вказівка була внесена 30.10.2023. Однією з проблем по усуненню деяких порушень в діяльності ДУ «ВУВП № 1» є відсутність належного державного фінансування установи для проведення певного виду ремонтних робіт в камерних та інших приміщеннях установи, зокрема, в умовах воєнного стану та з урахуванням конструктивних особливостей будівель установи.
/а. с. 32-33/.
Відповідно до копії відповіді від 12.04.2024 Вінницької окружної прокуратури адресованої ОСОБА_4 повідомлено, що прокуратурою розглянуто звернення ОСОБА_1 від 20 та 22.03.2024, які адресовані до Уповноваженого ВРУ з прав людини, щодо невжиття адміністрацією ДУ «ВУВП № 1» у період з 10 по 15.03.2024 заходів до покращення умов тримання в камерному приміщенні № 133. Зазначені у зверненнях характерні питання неодноразово перевірялись прокуратурою за попередніми зверненнями, про що наддавались відповіді, у тому числі 29.02.2024, 25.03.2024, 29.03.2023, 05.04.2024. З питань необхідності створення належних умов тримання засуджених до довічного позбавлення волі у ДУ «ВУВП № 1» окружною прокуратурою періодично вносяться відповідні документи прокурорського реагування, останні з яких внесено 12.03.2024 та 20.05.2024, які перебувають на розгляді.
/а. с. 102/.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №120/18177/23, позов ОСОБА_1 до ДУ «ВУВП №1» задоволено. Визнано протиправними дії ДУ «ВУВП №1», що полягають у невизнанні порушень прав засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 на забезпечення належних житлово-побутових та санітарно-епідеміологічних умов тримання в камерному приміщенні № 133 ДУ «ВУВП №1». Зобов`язано ДУ «ВУВП № 1» усунути порушення прав засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 на забезпечення належних житлово-побутових та санітарно-епідеміологічних умов тримання в камерному приміщенні № 133 ДУ «ВУВП № 1» 
/а. с. 97-99/.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки матеріали справи не містять достовірних, належних та достатніх доказів на підтвердження факту визнання дій або бездіяльності відповідача незаконними. Крім того, надані позивачем докази не містять інформації про порушення його прав у період, який ним зазначено, а саме з 11.06.2023 по 12.06.2023.
Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. І довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 07.06.2022 у справі № 570/2918/20 (провадження № 61-90991св21).
Отже, підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними (постанова ВСУ від 08.11.2017 у справі № 6-99цс17).
Частиною 3 статті 63 Конституції України визначено, що засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.
Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню (частина 1 статті 28 Конституції України).
Відповідно до статті 1 КВК України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими. Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.
Згідно зі статтею 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України. Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 7 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.
За змістом частини першої статті 8 КВК України засуджені мають право, зокрема, на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню; на належне матеріально-побутове забезпечення у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
Частиною третьою статті 107 КВК України визначено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.
Згідно частини першої статті 115 КВК України особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засуджені, як правило, тримаються в приміщеннях блочного типу. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути менш як чотири квадратні метри, а у лікувальних закладах при виправних колоніях, у виправних колоніях, призначених для тримання і лікування хворих на туберкульоз, у стаціонарі - п`яти квадратних метрів.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, інші докази (постанова ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що позивачем не надано суду доказів (рішення суду, тощо) про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності ДУ «Вінницька УВП № 1» та якими би було встановлено порушення ДУ «Вінницька УВП № 1» прав позивача на незабезпечення належних житлово-побутових умов у камерному приміщені, що принижують його гідність та у зв`язку з поводженням, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Письмові вказівки прокурора щодо додержання встановлених законодавством порядку та умов тримання осіб у місцях, зазначених у пункті 1 частини першої статті 26 Закону України «Про прокуратуру», а також письмові вказівки прокурора, надані іншим органам, що виконують судові рішення у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення, є обов`язковими і підлягають негайному виконанню (частина четверта статті 26 Закону України «Про прокуратуру»). 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказівки органу прокуратури, на відміну від судових рішень, не є доказами визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності відповідного органу державної влади, а у спірних правовідносинах - відповідача ДУ «Вінницька УВП № 1», оскільки не містять висновку щодо визнання конкретних дій чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними. 
Так, у відповіді заступника керівника окружної прокуратури Б. Паращука на звернення ОСОБА_7 від 29.12.2023 року міститься інформація, що однією з проблем по усуненню деяких порушень законодавства в діяльності Вінницької УВП №1 є відсутність належного державного фінансування установи для проведення певного виду ремонтних робіт в камерних та інших приміщеннях установи, зокрема, в умовах воєнного стану та з урахуванням конструктивних особливостей будівель установи. /а. с. 32/.
Отже, при вирішенні питання про відшкодування шкоди позивачу слід довести, а суду встановити конкретну дію чи бездіяльність допущену відповідним органом, чи була шкода заподіяна у зв`язку з діяльністю відповідача пов`язаною безпосередньо з реалізацією ним своїх владних повноважень або ж під час господарської чи технічної діяльності, тощо, що впливає на порядок відшкодування такої шкоди. Суд звертає уваги, що акти перевірок прокуратури, для встановлення факту виявлених при перевірці порушень до суду надано не було; не було позивачем заявлено і вимог про їх витребування. 
Листи, звернення, переписка між ОСОБА_1 та Вінницькою окружною прокуратурою, Міністерством юстиції України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини також не є належними і допустимими доказами в розумінні статей 77, 78 ЦПК України протиправності (неправомірності) рішень, дій чи бездіяльності ДУ «ВУВП № 1». 
Колегія суддів погоджується також і з висновком суду першої інстанції про те, що жоден із наявних у справі доказів не містить інформації про порушення прав позивача, які б призвели до заподіяння йому моральної шкоди у період з 11.06.2023 по 12.06.2023.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції про те, що визнання протиправними дій відповідача ДУ «ВУВП №1», що полягають у невизнанні порушень прав засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 на забезпечення належних житлово-побутових та санітарно-епідеміологічних умов тримання в камерному приміщенні № 133 (рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі №120/18177/23) не є тотожними з визнанням неправомірними дій щодо незабезпечення ОСОБА_1 належними житлово-побутовими та санітарно-епідеміологічними умовами тримання в камерному приміщенні № 133 та тримання його в неналежних умовах. Також з даного рішення суду не вбачається порушень прав позивача, саме 11.06.2023 та 12.06.2023.
Оскільки з листа начальника установи від 18.07.2023 № 6/6893 та наявних в справі фотозображень камерного приміщення № 133 станом на червень-липень 2023 вбачається, що в камерному приміщенні наявні лава на ширину стола, шафа (яка згідно з нормами, виділяється 1 на двох осіб), унітазом (вічком) у вигляді чаші генуя, та змивним бачком. Стіни та стеля пофарбовані водним розчином вапна, панелі пофарбовані емаллю. В приміщенні є водопровід та каналізація. У камерному приміщенні № 133 санвузол відгороджено від житлової зони цегляною перегородкою, яка оштукатурена та пофарбована. Також є розетка з електричним струмом та лампочка для освітлення в темну пору доби. Всі комунікації знаходяться в належному стані. Санітарно-побутовий стан камерного приміщення задовільний та відповідає функціональному призначенню. 
Отже, виходячи з наведеного, твердження позивача про те, що йому 11.06.2023 та 12.06.2023 заподіяно моральну шкоди внаслідок тримання в ДУ «ВУВП №1» в умовах, що принижують його гідність та у зв`язку з поводженням, що порушує ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не підтверджено належними та допустимими доказами. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2024 у даній справі залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук