Справа № 352/2620/21 
Провадження № 22-ц/4808/1530/24
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді:        Баркова В. М.,
       суддів:                Девляшевського В. А.,
       Мальцевої Є. Є.,
               секретар:                Гудяк Х. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2024 року в складі судді Хоминець М. М., ухвалене в місті Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якої складено 18 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулося до суду з позовом до відповідачів  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2024 року позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 432 176,60 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 6 482,65 грн. судових витрат, а разом: 438 659,25 грн.
Рішення суду набрало законної сили 05 вересня 2024 року.
20 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А. В. звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Тисменицького районного суду від 31 липня 2024 року.
Заява обґрунтована тим, що у ОСОБА_1 на цей час скрутне матеріальне становище, він не в змозі сплатити усю суму боргу одночасно, має на утриманні маму пенсіонерку, його місячний дохід як військовослужбовця становить 21 463,73 грн. Просила розстрочити виконання рішення на строк 36 місяців зі сплатою боргу рівними частинами щомісяця в сумі по 12 185 грн. не пізніше 30 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2024 року
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2024 року заяву задоволено частково.
Розстрочено виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2024 року на 12 місяців зі сплатою по 36 554,94 грн. щомісячно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко А. В. просить ухвалу суду в частині надання відстрочки строком на 12 місяців скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення, яким розстрочити виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2024 року на 36 місяців зі сплатою боргу рівними частинами щомісяця в сумі 12 185 грн. не пізніше 30 числа кожного місяця.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що грошові кошти в сумі 438 659,25 грн. єдиним платежем ОСОБА_1 сплатити не в змозі. У зв`язку зі скрутним становищем, відсутність необхідного доходу не дозволяє це зробити. Також посилається на те, що у заявника є матір, яка є пенсіонеркою, у зв`язку з тим, що вона хворіє та потребує лікування, ОСОБА_1 допомагає їй матеріально у купівлі ліків. Батько ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сам заявник на даний момент перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки його дохід складається з грошового забезпечення та додаткової винагороди на час дії воєнного стану у розмірі 21 463,73 грн., рішення суду може виконувати лише частинами кожного місяця після отримання ним щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди.
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання та не направили своїх представників.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи заяву про розстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції врахував матеріальне становище заявника, а саме щомісячний дохід відповідача у розмірі 21 463,73 грн., факт утримання ним матері-пенсіонерки та дійшов висновку про те, що він неспроможний сплатити всю суму боргу одночасно, що істотно ускладнить виконання ним судового рішення.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини п`ята та сьома статті 435 ЦПК України).
Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» – за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення – є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.
Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.
При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Згідно роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 2-101/99 викладено висновок про те, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК та статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.
Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.
Як вбачається зі змісту заяви та доводів апеляційної скарги, в обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 посилається на скрутне матеріальне становище.
Разом з тим, суд першої інстанції враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у виникненні спору, розмір заборгованості та щомісячний дохід заявника, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви відповідача, шляхом розстрочення виконання судового рішення зі сплатою по 36 554,94 грн. щомісячно.
Що стосується доводу апелянта про можливість розстрочення виконання судового рішення строком на 36 місяців, то такий довід задоволенню не підлягає, оскільки суперечить положенням ч. 5 ст. 435 ЦПК України, відповідно до якої розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розстрочення виконання рішення строком на один рік, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
З інших підстав рішення суду не оскаржується.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна – залишити без задоволення.
Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2024 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. А. Девляшевський

       Є. Є. Мальцева