ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8003/24 Справа № 205/5434/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Садиленка Олексія Леонідовича, представника позивача ОСОБА_2 — адвоката Точиліна Микити Валерійовича на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

       У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 15 лютого 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та автомобіля “Daewoo Lanos”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року у справі №205/2172/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Внаслідок ДТП автомобіль “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу №029-23 від 26 березня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 346770 грн. 98 коп., а з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля – 208752 грн. 77 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ “СК “Євроінс Україна” відповідно до полісу № 210518092 зі страховою сумою за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160000 грн. з франшизою 2500 грн. Позивач вказує, за погодженням із страховиком, нею отримано страхову виплату в розмірі 140000 грн. Різниця між вартістю ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту зносу та страхової суми з франшизою, але без урахування узгодження суми із страховиком, становить 189 270 грн. 98 коп. Позивач зазначає, у зв`язку з евакуацією автомобіля “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця ДТП до стоянки, стоянкою, та евакуацією пошкодженого транспортного засобу до місця мешкання, вона понесла витрати в розмірі 10320 грн. Також нею понесено витрати на оцінку в сумі 3500 грн. Крім того, позивач зазначає, внаслідок неправомірних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, оскільки належний їй транспортний засіб був єдиним транспортом пересування, а його пошкодження вплинуло на її мобільність, їй довелося користуватися громадським транспортом, що змінило усталений спосіб життя. Також позивач вказує, їй довелося займатися евакуацією та оцінкою транспортного засобу, звертатися для отримання страхового відшкодування, у результаті чого вона отримала емоційний стрес та дискомфорт, отже, відчула моральні страждання, які оцінює в 20000 грн. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану ДТП, у розмірі 203090 грн. 98 коп., з яких: 189270 грн. 98 коп. – залишок вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та з урахуванням франшизи; 3500 грн. – вартість евакуації автомобіля з місця ДТП до стоянки в м. Дніпрі; 1320 грн. – вартість стоянки; 5500 грн. – вартість евакуації зі стоянки до місця проживання позивача; 3500 грн. – вартість послуг з оцінки автомобіля; а також стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 61572 грн. 77 коп., з яких: 48752 грн. 77 коп.. – залишок матеріальної шкоди, 2 500 грн. - франшиза, 10320 грн. – витрати, пов`язані з евакуацією та стоянкою пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 66 572 грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1710 грн. 17 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Садиленко О.Л. просить рішення суду від 29 квітня 2024 року змінити в частині безпідставного відхилення судом належного доказу — Висновку експерта №020/24 від 22 лютого 2024 року та безпідставного прийняття неналежного та недопустимого доказу — Звіту №029-23 про оцінку транспортного засобу від 26 березня 2023 року; скасувати в частині безпідставного стягнення із ОСОБА_1 1320 грн. витрат, понесених  ОСОБА_2 на оплату послуг стоянки; змінити в частині розподілу судових витрат, понесених сторонами спору, шляхом врахування факту часткового визнання позову відповідачем, а також розподілу витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 — адвокат Точилін М.В. просить рішення суду від 29 квітня 2024 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 залишку матеріальної шкоди у розмірі 48752 грн. 77 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 залишок матеріальної шкоди у розмірі 186770 грн. 98 коп., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
У відзиві на апеляційну скаргу, подану представником позивача ОСОБА_2 — адвокатом Точиліним М.В., представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Садиленко О.Л. просить апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 — адвоката Точиліна М.В. просить залишити без задоволення, рішення суду від 29 квітня 2024 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 — адвоката Точиліна М.В. задовольнити частково та апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвоката Садиленка О.Л. задовольнити частково з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Звернувшись до суду із вказаним позовом,  ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану ДТП, у розмірі 203090 грн. 98 коп., з яких: 189270 грн. 98 коп. – залишок вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та з урахуванням франшизи; 3500 грн. – вартість евакуації автомобіля з місця ДТП до стоянки в м. Дніпрі; 1320 грн. – вартість стоянки; 5500 грн. – вартість евакуації зі стоянки до місця проживання позивача; 3500 грн. – вартість послуг з оцінки автомобіля; а також стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн., посилаючись на те, що 15 лютого 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та автомобіля “Daewoo Lanos”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року у справі №205/2172/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Внаслідок ДТП автомобіль “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу №029-23 від 26 березня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 346770 грн. 98 коп., а з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля – 208752 грн. 77 коп. 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 61572 грн. 77 коп., з яких: 48752 грн. 77 коп. – залишок матеріальної шкоди, 2 500 грн. - франшиза, 10320 грн. – витрати, пов`язані з евакуацією та стоянкою пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 66 572 грн. 77 коп.
Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов”язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
       Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність
Статтею 29 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів” передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27 березня 1992 року № 6 роз”яснено, при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.
       У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
       Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів” від 01 липня 2004 року №1961-IV (із відповідними змінами). 
Статтею 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
       У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
       Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.
У справі встановлено та з постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року по справі №205/2172/23 вбачається, 15 лютого 2023 року о 07 год. 40 хв. в м. Дніпрі по вул. Андрійченка водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем “Део Ланос”, державний номерний знак НОМЕР_2 , в районі буд. №2, не оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість для руху та не впорався з керуванням, і виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем “Рено Дастер”, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби пошкоджено, а водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, тим самим ОСОБА_1 порушив п. 12.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП (т.1 а.с.12).
       Вказаною постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року по справі № 205/2172/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (т.1 а.с.12).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля “Renault Duster”, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким під час ДТП керував водій ОСОБА_3 , є позивач у справі  ОСОБА_2 (т.1 а.с.29).
       На дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ “СК “Євроінс Україна” відповідно до Полісу №210518092 з терміном дії з 12 серпня 2022 року по 11 серпня 2023 року включно. Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн., франшиза 2 500 грн. (т.1 а.с. 13).
       Відповідно до звіту № 029-23 про оцінку транспортного засобу від 26 березня 2023 року складеного оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення позивача ОСОБА_2 , ринкова вартість автомобіля “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не в аварійному стані складає 391 706 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля без надбавки 20% становить 346 770 грн. 98 коп., вартість матеріального збитку складає 208 752 грн. 77 коп. без надбавки 20% (т.1 а.с.116-134).         За складення вказаного звіту позивачем сплачено 3 500 грн. (т.1 а.с.35-38).
       01 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ “СК “Євроінс Україна” із заявою про виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування в розмірі 140 000 грн., що розрахована 142 500 грн. за вирахуванням 2 500 грн. франшизи (т.1 а.с.30).         10 травня 2023 року страховиком ПрАТ “СК “Євроінс Україна” перераховано позивачу ОСОБА_2 140 000 грн. страхового відшкодування (т.1 а.с.31).
       Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь залишок вартості відновлювального ремонту (після вирахування страхового ліміту), розрахованого без ПДВ та без урахування коефіцієнту зносу, оскільки вважає, що з відповідача підлягають стягненню реальні збитки, тому коефіцієнт зносу не повинен бути врахований.
       Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
       Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
       Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
       Таким чином, відповідно до чинного законодавства України реальними збитками є саме витрати власника пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу.
       Представником відповідача адвокатом Садиленком О.Л. було надано суду висновок експерта №020/24 від 22 лютого 2024 року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М. на замовлення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Садиленка О.Л. за наданими представником позивача в електронному вигляді фотокопіями матеріалів справи (т.1 а.с.141-155). 
       З вказаного висновку вбачається, що пошкоджений автомобіль експертом не оглядався.
       Відповідно до п.5.1, п.5.2 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
       Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
        ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану ДТП, у розмірі 203090 грн. 98 коп., з яких: 189270 грн. 98 коп. – залишок вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та з урахуванням франшизи; 3500 грн. – вартість евакуації автомобіля з місця ДТП до стоянки в м. Дніпрі; 1320 грн. – вартість стоянки; 5500 грн. – вартість евакуації зі стоянки до місця проживання позивача; 3500 грн. – вартість послуг з оцінки автомобіля; а також стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн.
       Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. 
       Згідно довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 08 жовтня 2024 року траспортний засіб “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 07 жовтня 2024 року зареєстровано за позивачем ОСОБА_2 (т.2 а.с.35).
       Відповідно до копії розписки від 20 червня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , отримав від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , залишки транспортного засобу “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою використання у волонтерській діяльності для ЗСУ та передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20 000 грн. (т.2 а.с.36).
Наявними доказами у матеріалах справи — звітом про оцінку транспортного засобу, наданим позивачем, та висновком експерта транспорно-товарознавчої експертизи, наданим відповідачем, підтверджується, що траспортний засіб “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є фізично знищеним (т.1 а.с. 15-19, 141-155, т.2 а.с.36).
У судовому засіданні у апеляційному суді представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Точилін М.В. пояснював, що пошкоджений автомобіль “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 позивачем ОСОБА_2 не був відремонтований та був проданий, але неофіційно по розписці. Зазначав про те, що позивач, як власник транспортного засобу “Renault Duster”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не визнала, що вказаний належний їй транспортний засіб є фізично знищеним.
Таким чином, відповідно до ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
       Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
       У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
       Слід зазначити матеріали справи не містять доказів вартості належного позивачу автомобіля до ДТП та його вартості після ДТП.
       Апеляційним судом на розгляд ставилося питання про призначення у цій справі судової автотоварознавчої експертизи для встановлення вартості належного позивачу автомобіля до ДТП та його вартості після ДТП, однак від учасників справи таких клопотань до суду не надходило.
       Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Враховуючи наявні докази у матеріалах справи, враховуючи, що належний позивачу транспортний засіб в результаті ДТП є фізично знищеним, так як його відновлення економічно не обґрунтовано, однак позивач не визнає належний їй автомобіль фізично знищеним та не офіційно продала залишки вказаного автомобіля за 
20 000 грн., доказів його вартості до ДТП та після ДТП позивачем суду надано не було, тому позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є недоведеними належними та допустимими доказами у справі та не підлягають задоволенню.
       Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на доведеність позовних вимог в повному обсязі є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Садиленка О.Л. та апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 — адвоката Точиліна М.В. задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О СТ А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Садиленка Олексія Леонідовича та апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 — адвоката Точиліна Микити Валерійовича – задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова