ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1810/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/3540/24 Категорія: 304070000 	Позарецька С.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 листопада 2024 року                                                                                       м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.09.2024 (повний текст складено 09.09.2024, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до  ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, 

в с т а н о в и в :

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду у листопаді 2021 року з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внески у розмірі 25423,91 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1686,16 грн., три відсотки річних у розмірі 596,74 грн.,мотивуючи про невиконання споживачем своїх зобов`язань по оплаті отриманих від позивача комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Рішенням  Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.09.2024 позовні вимоги задоволено у повному обсязі з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про невиконання споживачем своїх зобов`язань по оплаті отриманих послуг.
На вказане рішення відповідачем 22.10.2024 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вказано на те, що судове засідання 06.09.2024 протиправно проведено без участі відповідача, адже він у заяві від 25.07.2024 просив проводити за його відсутності лише засідання, призначене судом на 26.07.2024.
Розмір помісячних нарахувань позивача не підтверджено кількістю наданих послуг (показами будинкового лічильника), не зазначено ставку діючого тарифу та не визначено розмір участі відповідача в оплаті загальних по багатоквартирному будинку послуг. Суд самоусунувся від перевірки вказаних обставин. Суд не врахував відсутність у матеріалах справи первинних доказів – актів зняття показників лічильника загального обліку теплопостачання.
У даному випадку саме дії позивача не надали змогу відповідачу здійснити власний розрахунок вартості наданих послуг та скласти акти-претензії. 
Саме позивач володіє первинною інформацією стосовно кількості наданих послуг. При цьому позивач не надав відповідних відомостей на звернення відповідача від 22.05.2023.
Відтак, відповідач вважає, що розмір та вартість наданих позивачем у справі послуг не доведено.
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції– залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обгрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 27 706,81 грн.За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №374 від 30.11.2012 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2023, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондаковою Н.В., ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва, виданого 15.11.2019 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондаковою Н.В. за реєстровим № 1957, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно цим же нотаріусом 15.11.2019 за номером запису про право власності: 34171330, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1962437571101. 
Тобто відповідач ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 , з 15.11.2019 по 25.05.2023.
За відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру за № 582085 від 08.05.2024 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21.02.2024.
Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, від 25.06.2020 у справі № 520/16591/16-ц сформульовано правові висновки про те, що факт відсутності реєстрації особи у квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.
До квартири АДРЕСА_1 надаються послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) від ВП «Черкаська ТЕЦ», відповідач отримував відповідні послуги, відкрито о/р № НОМЕР_1 , за яким, відповідно до листа-розрахунку, станом на 01.06.2023 наявна заборгованість за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) у розмірі – 25423,91 грн., оскільки відповідач ухиляється від перерахування щомісячної оплати за послуги централізованого опалення у повному розмірі, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. 
Відповідно до наданого розрахунку відповідач не сплачував вказані вище комунальні послуги, починаючи з січня 2020 року, що ним при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться.
Спір про стягнення зазначеної заборгованості є предметом розгляду у даній справі. Правовідносини сторін, що виникли на підставі викладених вище фактичних обставин, регламентуються такими правовим нормами.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.
За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Згідно п.п.18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами справи відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виникли правовідносини, які полягають, зокрема, у наявності в споживача зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги. При цьому, відсутність відповідного договору на їх надання не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані житлово-комунальні послуги, враховуючи норми п.1 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». 
Аналогічна правова позиція міститься в постановах ВС від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц.
Відповідач не надав суду доказів відмови від отримання послуг з опалення та гарячого водопостачання від позивача, наявність звернень із відповідними претензіями до підприємства щодо кількості та якості наданих послуг. Квартира, в якій послуги надавалися позивачем, не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого постачання у встановленому законодавством порядку, що також скаржником під сумнів при апеляційному перегляді справи не ставиться.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд згідно нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (у першій редакції, яка була чинною з 10.12.2017, зокрема, й на час спірних правовідносин), комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо.
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1021 від 17.09.2019 встановлені розміри внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно», зокрема, щодо будинку АДРЕСА_3 .
Отже позивачем законно нарахована плата, як внески, на виконання рішення органів місцевого самоврядування, та заборгованість відповідача по несплачених внесках становить 66,22 грн. 
Положеннями, які закріплені в ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VІІІ), зокрема, статтями 7, 8 визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Крім того, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.
До того ж, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85).
Встановлено, що в будинку АДРЕСА_3 встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, тому, відповідно до п. 12 Правил, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.
У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послуги здійснюється згідно із п.п. 40-49 вказаних Правил, а саме, - у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги пропорційно опалювальній площі квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.
Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках, зокрема, у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 цих Правил. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.
Судом установлено, що лічильник обліку теплової енергії у квартирі   АДРЕСА_1 не встановлений, тому відповідно до п. 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
Судом установлено, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 не нараховується плата за постачання гарячої води.
Далі, за змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2  ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене вище нормативно-правове регулювання, а також встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що в даному випадку суд першої інстанції обґрунтовано вказав про необхідність стягнення з відповідача заборгованість за надані послуги, а також нараховані на неї на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати відповідно до допущеного прострочення грошових платежів, так як на відповідача покладено обов`язок по оплаті наданих комунальних послуг у квартирі, де зареєстроване його місце проживання, який він належним чином не виконав.
При цьому мають бути відхилені посилання скаржника у справі на те, що розгляд справи 06.09.2024 протиправно проведено без його участі, так як неявка відповідача у судове засідання, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не є перешкодою для його проведення, що передбачено приписами ч.1 ст.223 ЦПК України. 
Не можна погодитися також з аргументами відповідача у справі про те, що розмір помісячних нарахувань позивача не підтверджено показами будинкового лічильника з первинними документами (актами їх зняття), не зазначено ставку діючого тарифу та не визначено розмір участі відповідача в оплаті загальних по багатоквартирному будинку послуг, адже відповідні розрахунки позивачем здійснено з урахуванням установленої законодавством методики на підставі наявних у нього даних від управителя багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, стосовно кількості наданої теплової енергії.
Відповідач вихідні дані, використані позивачем для розрахунку суми боргу, під сумнів не ставить та за їх отриманням до надавача послуг не звертався, як і не висловлював жодних претензій ні щодо якості ні щодо вартості чи обліку отримуваних за період, за який стягується заборгованість - з січня 2020 року по травень 2023 року, послуг.
Відповідач при розгляді справи судом першої інстанції не порушував клопотання про витребування доказів, про які вказано вище, для перевірки обґрунтованості нарахувань позивача та розумних аргументів стосовно їх необ`єктивності суду не наводив.
Так обставина, що позивач не надав відповідних відомостей на звернення відповідача від 22.05.2023 не звільняє його від обов`язку щодо оплати отриманих комунальних послуг, який встановлено приписами чинного законодавства.
Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.09.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.09.2024 у даній справі – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 20.11.2024.

Суддя-доповідач                        

Судді