Справа № 303/8534/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       17 жовтня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – Джуги С.Д.
суддів – Кожух О.А., Собослоя Г.Г. 
з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Мукачівського місьрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року у складі ОСОБА_1 , у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року  ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. 
Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 25.06.2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7139, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором від 14.12.2011 в розмірі 21427,83 гривень, в тому числі 15 861,17 гривень - заборгованість за кредитом, 3966,66 гривень - заборгованість за відсотками, 1600,00 гривень - плата за пропуск мінімальних платежів, 1100, 00 гривень – плата за вчинення виконавчого напису. Всього 22527,83 грн.
З оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі № 9388585821 від 14.12.2011 року, який укладений між ним та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого Акціонерне товариство «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2020 року по 25.02.2020 року.
Даний договір укладений у простій формі, нотаріально не посвідчувався.
Зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Крім того, заборгованість за кредитним договором не є безспірною.
Враховуючи наведені обставини, просив суд визнати виконавчий напис від 25.06.2021 року, вчинений приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 7139 таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року заявлений позов задоволено. Визнано виконавчий напис від 25.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 7139 таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі акціонерне товариство «Банк Форвард» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги посилається на те, що виконавчий напис нотаріусом вчинено на законних підставах. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 25.06.2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7139, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 427,83 гривень, в тому числі 15 861,17 гривень - заборгованість за кредитом, 3 966,66 гривень - заборгованість за відсотками, 1 600,00 гривень - плата за пропуск мінімальних платежів, а також 1 100, 00 гривень – плата за вчинення виконавчого напису. Всього 22 527,83 грн. (а.с. 18).
З оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі № 9388585821 від 13.12.2011 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого Акціонерне товариство «Банк Форвард». 
Відповідно до п. 2 кредитного договору строк кредитування 367 днів, з14.12.2011 року по 14.12.2012 рік (а.с.27-29).
02.08.2021 року постановою приватного виконавця від 02.08.2021 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 7139, виданого 25.06.2021 року (а.с.7).
Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.
З даним висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті – документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, є підставою нотаріального акту в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 .
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1, 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5 (далі по тексту - Порядок), передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 
Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині, у тому числі і у п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, зокрема, суд зазначив, що: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».
Матеріалами справи доведено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.06.2021року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Однак, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього укладеного нотаріально посвідченого договору (договорів), а також подання оригіналу такого нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості боржника, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису.
Крім того, як слідує з кредитного договору (п.2) строк кредитування становить 367 днів: з14.12.2011 року по 14.12.2012 рік. З дня виникнення права вимоги банку до боржника (14.12.2012) минуло більше трьох років, що прямо суперечить вимогам ст. ст.88 Закону України «Про нотаріат».
Наведені обставини підтверджують, що вчинення оспорюваного виконавчого напису здійснено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано визнав його таким, що не підлягає виконанню. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому не заслуговують на увагу.
Рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,–
постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського місьрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 28 жовтня 2024 року.
Головуючий: 
Судді: