ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/536/24                                        Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/1373/24                                Левченко А.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ                - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря                                - Михайлюка А.В.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності                - ОСОБА_1 ,
захисника                                                 - Векленко В.І.,
розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Векленка Віталія Івановича на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою судді, захисник ОСОБА_1 – адвокат Векленко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначає, що постанова судді незаконна та необґрунтована, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та неповним з`ясуванням обставин справи, неповним дослідженням доказів, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що наявні в матеріалах справи докази не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, крім того, свідки поліцейськими не залучались, як наслідок, протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Вважає, що фабула складеного протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозицій статті 130 КУпАП.
Зазначає, що поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідків його відмови від такого огляду. 
За вказаних обставин, захисник вважає, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та протокол про адміністративне правопорушення складено з грубими порушеннями вимог законодавства.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника – адвоката Векленка В.І., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_1 , який повідомив, що 27 березня 2024 року він повертався з Вовчанського району Харківської області, де задіяний у зведені фортифікаційних споруд, проїхав не один блок-пост, де його перевіряли як військові, так і поліцейські, жодних питань до нього не виникало, вважає, що у поліцейських, які перебували на блок-посту були відсутні підстави для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, просив скасувати постану судді, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП. 
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судовим розглядом встановлено, що 27 березня 2024 року о 16:15, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault 21», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», 430 км, де був зупинений поліцейськими на стаціонарному блок-посту. Під час спілкування з водієм було встановлено, що він не має при собі посвідчення водія, та у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора засобу «Drager Alcotest»  та в закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_1 відмовився. Поліцейським роз`яснено водієві про подальше складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП та винесення постанови за частиною 1 статті 126 КУпАП.
Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 013686 від 27 березня 2024 року за невиконання водієм  ОСОБА_1  вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та повністю спростовуються вище встановленими обставинами та наявними в матеріалах провадження доказами.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що наявний в матеріалах відеозапис є неналежним доказом у справі, та незалучення поліцейськими свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними та зазначає наступне.
Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 266 КУпАП та положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» унормовано використання поліцейськими технічних засобів відеозапису при фіксуванні відмови особи, від проходження огляду на стан сп`яніння при здійсненні якої, присутність свідків не вимагається.
Відповідно до статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).
       В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.
У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника  ОСОБА_1  – адвоката Векленка В.І., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Валківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року та закриття провадження у справі.

       Керуючись статтями 1, 7, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 266-267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Векленка Віталія Івановича – залишити без задоволення.
Постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                       О.А. Кружиліна