ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року	Львів	Справа № 300/873/24 пров. № А/857/12490/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Сеника Р.П.,
суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 300/873/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
суддя в 1-й інстанції Чуприна О.В.,
дата ухвалення рішення 30.04.2024,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – апелянт, позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого на підставі ордера про надання правничої допомоги діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович (далі – представник позивача, ОСОБА_2 ), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, Управління, орган пенсійного забезпечення), в якому просить:
- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Івано-франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії одноразова грошова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.02.2023 із врахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії одноразову грошову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану».
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 01.02.2023 призначено пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ). Однак, як зазначає позивач, при обчисленні розміру пенсії до грошового забезпечення для обчислення пенсії не врахована додаткова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 за №168 (далі – Постанова №168). У зв`язку з чим, ОСОБА_1 14.12.2023 звернувся до ГУ ПФ України в Івано-Франківськійобласті із заявою про перерахунок розміру пенсії з 01.02.2023 з врахуванням до грошового забезпечення додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Відповідач листом від 17.01.2024 за №778-12408/В-02/8-0900/24 повідомив позивачу, що додаткова винагорода не враховується до грошового забезпечення для призначення пенсії, оскільки вона не носить постійний характер.
На переконання позивача, відмова органу пенсійного забезпечення у проведенні перерахунку пенсії є протиправною із наступних підстав. Згідно довідки від 06.04.2023 за №8/2/542 ОСОБА_1 з лютого 2022 року по листопад 2022 року виплачувалась щомісячна грошова винагорода в сумі 30000.00 гривень відповідно до Постанови №168. Позивач вважає, що така винагорода носила систематичний, щомісячний характер, належить до додаткових видів грошового забезпечення та згідно статті 43 Закону №2262-ХІІ підлягає врахуванню під час обчислення пенсії останнього.
З наведених підстав ОСОБА_1 просить позов задовольнити повністю, визнання протиправною відмову Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити з 01.02.2023 відповідний перерахунок пенсії із врахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №300/873/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що згідно протоколу за пенсійною справою 0901009982 від 22.11.2023, позивачу з 01.02.2023 року призначена пенсія за вислугу років, згідно закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
14.12.2023 позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням перерахувати розмір пенсії з 01.02.2023 включивши до грошового забезпечення для обчислення пенсії грошову винагороду що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом відповідача від 17.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви. Відмова мотивована тим, що грошова винагорода не може бути включена для обчислення пенсії, оскільки вона не носить постійний характер.
Так, згідно довідки від 06.04.2023 за №8/2/542 позивач з лютого 2022 року по листопад 2022 року отримував щомісячну грошову винагороду в сумі 30000,00 грн.
Така щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена і виплачувалася позивачу згідно вимог постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Така винагорода носила систематичний, щомісячний характер, належить до додаткових видів грошового забезпечення та відповідно до статті 43 № 2262-ХІІ підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 (справа №522/2738/17).
Винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.
За таких обставин, винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.
Апелянт просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №300/7964/23 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вказав, що ОСОБА_1 з 01.02.2023 призначено пенсію за вислугу років в розмірі 54% грошового забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ. Для обчислення пенсії враховано таке грошове забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавку за вислугу років (45%), середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі: надбавка за особливо важливі завдання (100%), премія (326%). Орган пенсійного забезпечення зазначає, що згідно частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
На переконання відповідача, винагорода, передбачена Постановою №168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та не підлягає врахуванню під час обчислення розміру пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ.
З огляду на викладене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, виключно види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні та перерахунку пенсій, належать виключно надбавки, доплати, премії. Відтак, винагорода передбачена Постановою №168 не належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні та перерахунку пенсій згідно Закону №2262-ХІІ.
Оскільки, позивач не довів, що винагорода передбачена Постановою №168 є винагородою військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, суд першої інстанції дійшов висновку, що така винагорода належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Окрім вказаного, аналіз Постанови №168 дає підстави вважати, що винагорода, передбачена вказаною постановою, є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у певних діях та заходах на період дії воєнного стану. При цьому розмір винагороди та виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), а також у разі захоплення в полон, або в разі загибелі. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів перебування в певних обставинах, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.
За таких обставин дана винагорода не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для тих військовослужбовців, які виконують певні завдання на період дії воєнного стану, вона залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, у зв`язку з чим суд вчергове зазначає, що така винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який відноситься до складових елементів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія відповідно до статті 43 Закону №2262-ХІІ.
З урахуванням наведеного, відсутні підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168, адже вказана виплата не належить до встановленого частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, одноразової грошової винагороди, що передбачена Постановою №168 є правомірними.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягали до задоволення.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01.02.2023 призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ, про що свідчить протокол за пенсійною справою – 0901009952 (Мінооборони) від 30.10.2023 і 01.11.2023 (а.с.19, 36).
Згідно зазначених протоколів, при визначенні розміру пенсії до грошового забезпечення для обчислення пенсії враховано:
-          посадовий оклад – 2 470,00 гривень;
-          оклад за військове звання – 530,00 гривень;
-          процентна надбавка за вислугу років 45% – 1 350,00 гривень;
-          середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі надбавка за особливо важкі завдання 100%, премія 326% - 10 2663,82 гривень.
Сума грошового забезпечення для обчислення пенсії становить 14 615,82 гривень (а.с.19, 36).
При визначенні розміру пенсії до грошового забезпечення для обчислення пенсії не врахована додаткова винагорода, що передбачена Постановою №168. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в області із заявою від 14.12.2023 про перерахунок розміру пенсії з 01.02.2023 з врахуванням до грошового забезпечення додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168 (а.с.12, 42).
Відповідач листом від 17.01.2024 за №778-12408/В-02/8-0900/24 повідомив позивачу, що згідно пункту 1 Постанови №168 додаткова виплата не враховується до грошового забезпечення для призначення пенсії, оскільки вона не носить постійний характер (а.с.13-14, 43-44).
Згідно довідки про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 06.04.2023 за №8/2/542 (а.с.10) заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), на яку нараховано єдиний внесок та/або страхові внески становить:
-          за лютий 2022 року – 4 743,62 гривень;
-          за березень 2022 року – 44 273,70 гривень;
-          за квітень 2022 року – 44 273,70 гривень;
- за травень 2022 року – 44 273,70 гривень;
- за червень 2022 року – 58 547,70 гривень;
- за липень 2022 року – 44 273,70 гривень;
- за серпень 2022 року – 44 273,70 гривень;
- за вересень 2022 року – 44 273,70 гривень;
- за жовтень 2022 року – 44 273,70 гривень;
- за листопад 2022 року – 30991,50 гривень.
Як свідчить довідка Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 за №5/495 про розмір грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами) розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій для обчислення премії, з якої було сплачено єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2022 року – січень 2023 року становить в загальному 28 330,06 гривень (а.с.11).
Відповідач у відзиві на позов від 23.02.2024 за №0900-0904-8/11044 стверджує (а.с.34), що ОСОБА_1 при поданні заяви від 14.12.2023 не долучав довідку від 06.04.2023 за №8/2/542 про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та довідку Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 за №5/495 про розмір грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами).
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахування додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.
За ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).
Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Тобто, при обчисленні пенсії на підставі статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, Верховного Суду у постановах від 24.04.2019 у справі №266/2322/16-а, від 25.11.2022 у справі №240/5230/18.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.
Пункт 2 вказаного Порядку визначає складові грошового забезпечення, а також диференціює складові щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення 
При цьому, в редакції від 31.01.2023 абзацом 16 пункту 2 Порядку №260 передбачено, що: «до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану».
Сторонами не заперечується те, що позивачу з 01.02.2023 призначено пенсію за вислугу років (вислуга – 29 років (календарна – 20 років)) у розмірі 54% грошового забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ та для обчислення пенсії враховано: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентну надбавку за вислугу років  (45%), середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі, надбавка за особливо важливі завдання (100%), премія (326%). 
Однак спірним у даному випаду є питання неврахування у складі грошового забезпечення, з якого виплачується пенсія додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям  під час дії воєнного стану».
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги позивача щодо включення до складу грошового забезпечення додаткової винагороди, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168, з урахуванням якої мав визначатися розмір його пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» колегія суддів враховує наступне.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови №168:
- в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення;
- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З огляду на зміст пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яким регламентовано підстави та порядок виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
Окрім цього, таке тлумачення вказаної норми підтверджується й подальшим підходом Держави до вказаної виплати.
Так, положеннями п. 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, в редакції, чинній до 31.01.2023, було визначено, що грошове забезпечення включає:
1) щомісячні основні види грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років;
2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія;
3)одноразові додаткові види грошового забезпечення: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Разом із тим, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 177/39233, перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення доповнено додатковою винагородою на період дії воєнного стану (набрання чинності 31.01.2023).
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, станом на момент звільнення позивача та призначення йому пенсії, законодавцем було віднесено додаткову винагороду на період дії воєнного стану саме до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168 запроваджена додаткова винагорода, яка відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та носить тимчасовий характер.
При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.11.2023 у справі № 240/7091/20.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
З урахуванням вказаного, додаткова винагорода, виплата якої передбачена постановою № 168 не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідачем правомірно не включено до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано спірні виплати додаткову винагороду, передбачену постановою № 168, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. 241, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №300/873/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк