Справа №574/164/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/709/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В. В. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 15 квітня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , не працюючий 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 15 квітня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 23.02.2024 року о 02 год. 27 хв. в м. Буринь по вул. Першотравнева керував транспортним засобом "Мерседес Бенц" д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Моісеєнко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Буринського районного суду Сумської області від 15 квітня 2024 року та закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення викладені у вигляді заперечення ОСОБА_1 , який свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, стверджував,що він транспортним засобом не керував. Зазначав, що відеозаписи не містять відомостей щодо зупинки автомобіля та особи, яка керувала автомобілем. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_1 не могли помінятися місцями, а також не врахував причину згоди пасажира ОСОБА_1 помінятись місцями з водієм ОСОБА_2 
Стверджував, що доданий до протоколу у якості доказу оптичний диск, який є електронним доказом, не засвідчений електронним цифровим підписом, а отже є недопустимим доказом. Вказував, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Зазначав, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст..268 КУпАП та ст..63 Конституції України, не оголосили протокол про адміністративне правопорушення, не надали копію протоколу. Звертав увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими не зазначено жодних наявних у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Стверджував, що додані до протоколу відеозаписи не надають вичерпної інформації про обставини складання протоколу, що ставить під сумнів правомірність складання вказаного протоколу.
Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 009087 від 23.02.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП ;
- відеозаписами, які містяться на долученому до матеріалів справи DVD-R диску, вбачається, що 23.02.2024 року о 02:27:53 службовий автомобіль поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору подав сигнал про зупинку транспортному засобу "Мерседес Бенц" д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався йому на зустріч, однак останній не зупинився та о 02:28:02, проїхавши повз поліцейський автомобіль, поїхав далі. Після цього службовий автомобіль розвернувся та поїхав за вказаним транспортним засобом, який о 02:28:28 зупинився, а о 02:28:50 з його переднього пасажирського місця вийшов ОСОБА_2 . Коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу то за кермом сидів ОСОБА_1 , який спочатку не заперечував, що є водієм даного транспортного засобу, а після того, як поліцейською було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі почав вказувати, що він автомобілем не керував та відмовився від проходження огляду. ОСОБА_2 також спочатку пояснював поліцейським, що попросив ОСОБА_1 відвезти його в с. Степанівку, а після відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, почав вказувати, що саме він був за кермом автомобіля "Мерседес Бенц".
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відеозаписи не містять відомостей щодо зупинки автомобіля та особи, яка керувала автомобілем, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими відеозаписами, з яких вбачається момент зупинки автомобіля, і те, що за кермом вказаного транспортного засобу знаходиться ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те, що доданий до протоколу у якості доказу оптичний диск, який є електронним доказом, не засвідчений електронним цифровим підписом, а отже є недопустимим доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_1 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.
Твердження апелянта про те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, не оголосили протокол про адміністративне правопорушення, не надали копію протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки вказане не спростовує фактичні обставини щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім цього, з досліджених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись з протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього та підписувати вказаний протокол.
Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейськими не зазначено жодних наявних у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки з фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 009087 від 23 лютого 2024 року вбачається, що 23.02.2024 року о 02 год. 27 хв. в м. Буринь по вул. Першотравнева ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Мерседес Бенц" д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) та відмовився пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, який притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294  КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Буринського районного суду Сумської області від 15 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Моісеєнка В.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.