УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2074/24                 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О. 
Категорія 68                 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.,
суддів                 Галацевич О.М., Шевчук А.М.
з участю секретаря 
судового засідання       Бузган А.Г. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/2074/24 за позовом ОСОБА_1  до  Виконавчого комітету Ярунської сільської  ради Звягельського  району Житомирської  області, як органу опіки та піклування, третя особа, яка не заявляє самостійних  вимог щодо  предмета спору -  ОСОБА_2  про повернення малолітньої дитини 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. 
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила повернути їй малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування позову вказувала, що 14.02.2023 року в будинку, де вона проживала з її чотирма дітьми, сталася пожежа, внаслідок якої загинуло двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2023 року у неї відібрано дітей  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  без позбавлення батьківських прав, з метою захисту їх прав та у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я.Сина ОСОБА_8 було влаштовано під опіку його бабусі ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 влаштовано під опіку його дядька ОСОБА_2 . Зазначила, що на даний час в неї змінились обставини, які були підставою для відібрання у неї дітей, відбулась переоцінка цінностей, внаслідок чого вона усвідомила цінність свого материнства.
Зазначала, що має постійне місце проживання, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає. З акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що за її місцем проживання створено належні умови для проживання дитини. Вона бажає виконувати свої батьківські обов`язки належним чином відносно свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на даний час у неї змінилися обставини, що були підставою для відібрання дітей, а також відбулася переоцінка життєвих цінностей, вона критично поставилася до своєї поведінки в минулому стосовно дітей та усвідомила цінність материнства. Вона має постійне місце проживання, працевлаштувалася на постійне місце роботи в Регіональну філію «Південно-західна залізниця» АТ «Українська залізниця» і обіймає посаду станційного робітника 2-го розряду господарчої дільниці станції Звягель І першого класу Коростенського регіону, щодо неї відсутні компрометуючі матеріали, які б свідчили про її антисоціальну поведінку. Спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, на обліку в наркологічному відділенні не перебуває, 
Вона звернулася із заявою до голови Ярунської сільської ради, органу опіки та піклування про розгляд на засіданні виконавчого комітету питання про повернення дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Одночасно вона 11 квітня 2024 року подала позовну заяву про повернення малолітньої дитини в сім`ю до Новоград-Волинського міськрайонного суду Звягельського району Житомирської області. Отже, з моменту відібрання у неї дітей по даний час вона робить усе можливе для покращення свого життя та поліпшення умов проживання своїх дітей разом з матір`ю. 
Водночас, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій, всупереч вимогам процесуального закону, не надав належної оцінки доводам та не оцінив надані відповідачем докази про те, що позивач не створила належні умови для проживання дітей та, що в неї відсутні можливості для належного матеріального утримання дітей. А також не доведено, що позивач не цікавиться та не бере участь у вихованні та піклуванні своїх неповнолітніх дітей.
Додає, що при вирішенні питання щодо відмови в задоволенні позовних вимог необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що позивач ухиляється від їх виконання свідомо та систематично, а заходи попередження та впливу виявилися безрезультатними.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
Позивач та її представник – адвокат Василюк А.В. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -  ОСОБА_2 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Виконавчого комітету Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника органу опіки та піклування.
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.11.2017 року, яке видане Виконкомом Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.11).
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30 березня 2023 року у цивільній справі №285/1365/23 відібрано дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без позбавлення батьківських прав (а.с.6-7).
Відповідно до характеристики Ярунської сільської ради, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, протягом близько трьох місяців перебувала за межами України, компрометуючими матеріалами стосовно гр. ОСОБА_1 на даний час сільська рада не відає (а.с.8).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ярунської сільської ради №225 від 04.03.2024 року, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області №28 від 26.02.2024 року вирішено за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає в селі Ярунь Звягельського району Житомирської області, відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повернути малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рідню сім?ю до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючої в селі Ярунь, Звягельського району Житомирської області (а.с.9,10).
Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що в будинку прибрано, чисто, тепло, наявні 2 дивани та шафи для одягу (а.с.12).
ОСОБА_1 на обліку в наркологічному відділенні не перебуває, протягом останніх 5-ти років за медичною допомогою не зверталась відповідно до довідки КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради №26 від 03.04.2024 (а.с.13).
Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №406 від 05.07.2023 року встановлено опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , призначивши їй опікуна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 16.05.2023 № 42 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_7 » (а.с.23).
Рішенням Виконавчого комітету Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області №84 від 16.07.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування Ярунської сільської ради №646 від 17.07.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає в селі Ярунь Звягельського району Житомирської області, відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37,38-39).
Відповідно до наказу (розпорядження) №233/ос від 19.06.2024 про прийняття на роботу Служби роботи станцій Регіональної філії «Південна-Західна залізниця» та довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 із 20.06.2024 року працевлаштована на посаду станційного робітника 2 розряду, станція Звягель І, 1 клас, Коростенський регіон та отримала заробітну плату за червень місяць у розмірі 2 860,61 грн. (а.с.35,36).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач не прагне виховувати своїх дітей, піклуватися про їх виховання та навчання, а тому повернення малолітнього ОСОБА_3 до біологічної матері може призвести до психологічного травмування дитини.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно рішення суду у позивачки було відібрано синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав. Підставами для прийняття такого рішення стало те, що в будинку по АДРЕСА_3 , де проживала ОСОБА_1 з сім`єю, ІНФОРМАЦІЯ_9 сталась пожежа. За результатами тушіння розгоряння було виявлено загиблих дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю яких є позивачка у даній справі. Під час гасіння пожежі в будинку, ОСОБА_1 не повідомила пожежників про те, що всередині приміщення знаходяться діти, які внаслідок цього загинули. На час тушіння пожежі у ОСОБА_1 були наявні ознаки значного алкогольного сп`яніння.
Малолітній ОСОБА_12 набув статус дитини, позбавленої батьківського піклування та переданий на опікування ОСОБА_2 , який є дядьком хлопчика.
Згідно з частиною третьою статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали.
Слід зазначити, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення батьківських прав цих осіб, коли є надія на відновлення нормальних, здорових стосунків батьків і дітей після застосування санкції відібрання дитини. Тому законом передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, виходячи з інтересів дитини.
Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.
Отже, дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Відповідно до характеристики Ярунської сільської ради, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, протягом близько трьох місяців перебувала за межами України.
Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що в будинку прибрано, чисто, тепло, наявні 2 дивани та шафи для одягу. 
Позивачка із 20.06.2024 року працювала на посаді станційний робіт 2 розряду, станція Звягель І, 1 клас, Коростенський регіон у Службі роботи станцій Регіональної філії «Південна-Західна залізниця».
Однак, у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що на даний момент не працює, але зараз влаштовується на роботу у ресторан прибиральницею.
Судом береться до уваги, що те, що позивач сталого заробітку немає, інші види доходу у неї відсутні, тому ці обставини також безумовно ставлять під сумнів можливість належного матеріального утримання дитини.
Також, судом враховано, що Ростислав вже звик до нового середовища, про що свідчать такі факти як: відвідування із 09.05.2023 року дошкільного навчального закладу садку, із 02.09.2024 року – гімназії, відвідування гуртків, секцій, за ним здійснюється медичний догляд, у нього є свої друзі, захоплення, дитина має сталі сімейні зв`язки та інші факти, які свідчать, що дитина вважає своє місце проживання постійним та комфортним.
Судом береться до уваги висновок органу опіки та піклування Ярунської сільської ради №646 від 17.07.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає в селі Ярунь Звягельського району Житомирської області, відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Даний висновок сформований за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , в якій вона просила розглянути питання про повернення дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на засіданні Виконавчого комітету Ярунської сільської ради. 
Під час розгляду цієї справи суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази, обґрунтовано встановив, що на теперішній час відсутні підстави для повернення сина ОСОБА_3 матері ОСОБА_1 , врахувавши найкращі інтереси дитини, неспроможність матері належним чином забезпечити сину належне піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що зі сторони ОСОБА_1 не було зроблено раціональних дій для повернення своїх дітей, вона не усунула причини, що слугували для їх відібрання. Позивач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, нехтує ними, не проявляє до свого сина належної материнської турботи та любові, не спілкується з ним на достатньому рівні, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. 
Колегія суддів приходить до висновку що, враховуючи необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, повернення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , матері ОСОБА_1 на даний час є передчасним та таким, що не в повній мірі відповідатиме інтересам дитини.
Суд звертає увагу позивачки на те, що вона не позбавлена батьківських прав відносно сина, а тому має можливість спілкування, виховання та утримання свого сина, налагодження і підтримання контакту, окрім того вона не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали їх належному вихованню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2024 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий                                              Судді