ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 173/1766/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,       
          розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу ОСОБА_1         
на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області   від 22.07.2024, (суддя суду першої інстанції Петрюк Т.М.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську,  в адміністративній справі №173/1766/24  за позовом ОСОБА_1  до  Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про визнання дій протиправною постанови у справі про адміністративне правопорушення,  
УСТАНОВИВ:
          03.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Ситника Олександра Леонідовича серії ЕНА №2238807 від 26.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмір 340 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити. 
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що  позивачем не було допущено порушень вимог ПДР, відповідно і підстави для застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу – відсутні. Позивач зазначає, що в межах населеного пункту Війтівці він рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Водночас, на межі забудови населеного пункту Війтівці не встановлено знаку 5.50. Залишивши за собою межу забудови і не побачивши перед собою знаку 5.50 позивач збільшив швидкість руху автомобілю. Також, позивач зазначає, що у Дніпропетровській області, де він проживає, з початку збройної агресії РФ проти України всі знаки 5.49 та 5.50 були демонтовані та невідновлені по цей час. Позивач зазначає, що вимірювальний засіб TruCam не був належним чином змонтований, а використовувався інспектором в ручному режимі, що є порушенням умов експлуатації. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції було порушено вимоги чинного законодавства,  саме: не ознайомлено позивача з відеофіксацією події та оточуючого середовища, а також не роз`яснено позивачеві його право користуватися правничою допомогою. 
          Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 22.07.2024 відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Крім того, позивачем до суду надано додаткові пояснення, в яких він зазначає, що не перевищував швидкості на 28 км/год, оскільки максимальна швидкістю руху автомобіля становила 70 км/год, тобто перевищення не було більшим  ніж 20 км/год. Наголошує на порушенні умов експлуатації вимірювального засобу. Крім того, позивач наголошує, що його так і не було ознайомлено з матеріалами адміністративного правопорушення ні відповідачем ні в суді першої інстанції. 
          Від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких він вказує на безпідставність доводів позивача, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
          Також, відповідач зазначає, що станом на 04.11.2024 не отримував матеріалів апеляційної скарги та копій ухвал Третього апеляційного адміністративного суду.
          З цього приводу суд зазначає, що відповідно до довідок про доставку електронного листа документ у вигляді «Поновлення строку з відкриття провадження», а також «Реєстраційна картка документа для направлення  кабінет ЄС» доставлені до електронного кабінету УПП в Хмельницькій області 16.08.2024 та 20.08.2024 відповідно. Документ у вигляді «Призначення в письмове провадження» та «Судова повістка – повідомлення» доставлені до електронного кабінету УПП в Хмельницькій області 30.08.2024 та 03.09.2024 відповідно. 
          За таких обставин, судом констатовано, що визначених ст. 313 КАС України перешкод для розгляду справи немає, а відповідач є обізнаним про час та місце розгляду справи, оскільки своєчасно отримав процесуальні документи. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.05.2024 о 09.53 в смт. Війтівці, Хмельницької області, дорога АД м30  215 км Стрий-Ізварине, інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області страшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 ухвалена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2238807. 
          Як видно зі змісту постанови від 26.05.2024, ОСОБА_1 26.05.2024 керуючи транспортним засобом в населеному пункті а/д м. 30 Стрий – Ізварине 216 км смт Війтівці здійснював рух зі швидкістю 78 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість на 28 км/год , що зафіксовано приладом TruCam ТС008385, відео з бодікамери 475989, чим порушив п. 12.4 ПДР. На позивача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП.
          Не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в цій справі.
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову  суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином установлено факт порушення позивачем норм ПДР, відтак правомірно прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до частини 1    статті 122 КУпАП    перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до    п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до    ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами    ст.33 КУпАП    стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до    ст.280 КУпАП    орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1    ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у    статті 251 КУпАП.
А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до    ст. 252 КУпАП    орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
          Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона  містить посилання на покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam ТС008385, а також відеозапис з бодікамери.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, відповідачем надано фото, здійснене за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM , на яких зафіксовано, що автомобіль, яким керував позивач, рухався в населеному пункті зі швидкістю 78 км/год.
Відповідно до виданого Державним підприємством “Укрметртестстандарт” Сертифіката перевірки типу від 26.12.2018, чинного станом на час фіксації правопорушення, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, є придатним до застосування.
З приводу доводів позивача про відсутність у відповідача визначених законом підстав для вимірювання швидкості руху за допомогою пристрою TruCam в ручному режимі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у    статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”.
Згідно ч. 1    ст. 40 цього Закону    в редакції на час виникнення спірних правовідносин поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.
Вказаною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.
При цьому спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у    статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”    не визначений. Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик.
За даними ДП “Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
Отже, наведені позивачем доводи з приводу використання    відповідачем лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими.
Посилання позивача на те, що суд дійшов неправильного висновку, що позивач керуючи автомобілем рухався автодорогою Стрий-Ізварине, на 215 км смт. Війтівці, в межах населеного пункту, із перевищенням швидкості, колегія суддів не приймає, адже як правильно вказав суд першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи позивач керував автомобілем та рухався саме автодорогою в межах населеного пункту Війтівці, через який проходить відповідно автомобільна дорога. 
Позивач зазначає, що ділянка автодороги, якою він рухався, не була позначена знаком “ 5.50”, а автодорога розташована поза межами населеного пункту, відтак підстави для застосування адміністративної відповідальності – відсутні.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до розділу 33 ПДР України, знак “ 5.49” - "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. знак “ 5.50” - "Кінець населеного пункту". Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Знаки    5.49    і    5.50    установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
          Як видно з оскаржуваної постанови, позивачем перевищено швидкість руху, на ділянці дороги АД М30 на 215 км, чим порушено п. 12.4 ПДР України.
При цьому, надані відповідачем фотоматеріали містять зображення автомобіля позивача під час руху, визначення швидкості руху – 78 км/год, а також позначення широти та довготи місця події 49°48 771.0"N 26°45 457°Е.
Судом за домогою матеріалів відео та фотофіксації встановлено, що позивач рухався ділянкою  автодороги, яка безпосередньо проходить через населений пункт смт. Війтівці.  Судом встановлено, що вздовж автодороги,  наявна щільна цивільна забудова,  об`єкти інфраструктури розташовані уздовж автодороги. 
Крім того, як видно з фотознімків та відео, наданих відповідачем, автодорога в місці фіксації містить знаки дорожнього руху, зокрема, “пішоходний перехід”, а також “початок додаткової смуги руху”, які не розміщуються на автомобільних дорогах поза межами населених пунктів. Також, відеозапис фіксує об`єкти забудови, які беззаперечно вказують на те, що ділянка автодороги, на якій відбулось правопорушення, проходить повз населений пункт.
Як зазначає позивач рухаючись автодорогою в смт. Війтівці, позивач не побачив знаку 5.50 та вирішив, що такого знаку немає, а населений пункт залишився позаду. 
          Відповідно до п. 2.3 “б” водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
На думку колегії суддів, позивач проїжджаючи повз населений пункт, який має відповідну цивільну забудову та інфрастукрутуру, позивач повинен був звернути на це увагу, та врахувати необхідність обмеження руху у 50 км/год, встановлену нормами п. 12.4 ПДР України, вдночас не побачивши знаку 5.50, позивач насамперед повинен був врахувати, що населений пункт не закінчився, відтак обмеження швидкості руху автомобіля досі застосовуються.
Посилання позивача на те, що в Дніпропетровській області демонтовані знаки « 5.49» та « 5.50» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи не відповідають дійсності, крім того, як видно з матеріалів справи, позивачем вчинено правопорушення в Хмельницькій області, таким чином, обставини розташування дорожніх знаків на Дніпропетровщині не мають значення для вирішення цієї справи. 
Стосовно посилань позивача на порушення інспектором порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення колегія судів зазначає таке.
Позивач зазначає, що його не ознайомлено з відеофіксацію адміністративного правопорушення. 
Натомість, як видно з матеріалів справи, позивача на місці зупинки ознайомлено з фіксацією адміністративного правопорушення. Стосовно посилань позивача на те, що інспектором УПП в Хмельницькій області не ознайомлено його з фіксування оточуючого середовища, колегія суддів зазначає, що жодним нормативним актом не передбачено ознайомлення водія з оточуючою обстановкою, при цьому, позивача під час зупинки повідомили, яке правило ПДР він порушив, зазначено про перевищення швидкості руху автомобіля на 28 км/год в межах населеного пункту.
Також, позивач зазначає, що його не повідомлено про можливість користуватися правничою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Між тим, як видно з відеофікскації з місця події інспектором поліції було повідомлено позивача про можливість користування послугами адвоката, не свідчити проти себе, надавати пояснення під час розгляду справи.
Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами повністю підтверджено факт дотримання посадовою особою відповідача порядку розгляду справи.
За викладених обставин, колегія суддів зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду – відсутні. 
          Керуючись ст. 243, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
          
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2024 в адміністративній справі № 173/1766/24 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник