Ухвала
 
30 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 295/6566/19
провадження № 61-5054св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., 
Ігнатенка В. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 
 
розглянувши заяву судді Пророка В. В. про самовідвід від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою  ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Опанасюком Сергієм Павловичем, на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за договором позики в сумі 175 153,86 дол. США та судові витрати.
 
Богунський районний суд міста Житомира рішенням від 11 листопада 2022 рокупозов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 175 153,86 дол. США. Вирішив питання розподілу судових витрат.
 
Постановою від 30 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року в частині визначення розміру заборгованості за договором позики, який підлягає стягненню, змінив, зменшивши його із 175 153,86 дол. США до 175 080,66 дол. США.
 
У квітні 2023 року через підсистему Єдиної судової 
інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , подана його представником ОСОБА_3 , на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 11 листопада 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Верховний Суд ухвалою від 08 червня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із Богунського районного суду міста Житомира.
 
Верховний Суд ухвалою від 07 жовтня 2024 року призначив вказану справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
 
Також, 07 жовтня 2024 року суддя Пророк В. В. виклав окрему думку в цій справі, в якій, зокрема, висловив позицію щодо необхідності постановлення ухвали про закриття касаційного провадження та відсутність підстав для призначення справи до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів.
 
Суддя Пророк В. В. у своїй заяві про самовідвід зазначає, що оскільки він в окремій думці виклав правову позицію щодо результатів розгляду Верховним Судом справи № 295/6566/19 та з метою недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді-доповідача та забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду його варто відвести від розгляду справи № 295/6566/19.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви судді Верховного Суду Пророка В. В., дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.
 
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, від 09 листопада 2006 року).
 
Згідно з частиною дев`ятою статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
 
Зазначені суддею, який входить до складу колегії, - ОСОБА_4 у заяві про самовідвід доводи не свідчать про існування обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості та об`єктивності при вирішенні цієї справи 
та не вказують на недопустимість його участі у розгляді справи № 295/6566/19.
 
Посилання у заяві про самовідвід на те, що саме з підстав висловлення суддею ОСОБА_4 окремої думки щодо результатів розгляду касаційної скарги Верховний Суд відвів його від участі у розгляді справи № 757/7499/17-ц (провадження № 61-9313св20) (ухвала Верховного Суду від 20 березня 2024 року) та справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231ск24) (ухвала Верховного Суду від 12 липня 2024 року) колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
 
В окремій думці, викладеній суддею Пророком В. В. у цій справі, він висловив свою позицію щодо процесуальних питань, які виникають під час руху касаційної скарги в суді касаційної інстанції та не робив висновків щодо результатів розгляду справи по суті.
 
У справі № 757/7499/17-ц (провадження № 61-9313св20) Верховний Суд ухвалою від 20 березня 2024 року задовольнив заяву Камерін Інвестментс ЛЛП (Camerin Investments LLP), Саннекс Інвестментс ЛПП (Sunnex Investments LLP), Тамплемон Інвестментс ЛЛП (Tamplemon Investments LLP), Берліні Комершіал ЛЛП (Berlinі Commercial LLP), Луміл Інвестментс ЛЛП (Lumil Investments LLP), Софінам Інвестментс ЛЛП ( Sofinam Investments LLP ) про відвід суддів Пророка В. В. та Ситнік О. М. Заяву судді Ситнік О. М. про самовідвід задовольнив. Відвів суддів Пророка В. В. та Ситнік О. М. від участі у розгляді Верховним Судом цивільної справи № 757/7499/17-ц. 
 
Ухвала мотивована тим, що судді Пророк В. В. та Ситнік О. М. , які діяли у складі Великої Палати Верховного Суду, вже висловили свою правову позицію за доводами касаційних скарг у цій справі.
 
У справі № 456/253/22 (провадження № 61-6231ск24) Верховний Суд ухвалою від 12 липня 2024 року заяву ПП «ПАФ «Батько і Син» про відвід судді Пророка В. В. задовольнив. Відвів суддю Пророка В. В. від розгляду справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231ск24).
 
Ухвала мотивована тим, що висновки судді в окремій думці про те, що доводи касаційної скарги ПП «ПАФ «Батько і Син» є необґрунтованими, а правильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржених судових рішеннях є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та відповідає висновкам Верховного Суду, вочевидь дають заявнику об`єктивно обґрунтовані причини побоюватись, що цей суддя вже висловив свою позицію щодо вирішення спору у цій справі, надав оцінку доводам касаційної скарги, а тому в подальшому не буде неупередженим та безстороннім.
 
Проте у справі, яка є предметом касаційного перегляду, у висловленій суддею Пророком В. В. 07 жовтня 2024 року окремій думці відомості про те, що суддя вже висловив свою позицію щодо вирішення спору по суті відсутні.
 
Інших, визначених статтями 36 та 37 ЦПК України підстав для його самовідводу, також не встановлено.
 
За таких обставин колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовляє судді Верховного Суду Пророку В. В., який входить до складу зазначеної колегії суддів, у задоволенні заяви про самовідвід у зв`язку з відсутністю визначених цивільним процесуальним законодавством України обставин, які виключають його участь у розгляді цієї справи.
 
Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви судді Пророка Віктора Васильовича про самовідвід відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Ухвала відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України оформлена суддею Грушицьким А. І.

Суддя-доповідач                                                                                           В. В. Пророк 
 
Судді:                                                                                                               А. І. Грушицький
 
                                                                                                                          В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                          І. В. Литвиненко 
 
                                                                                                                          Є. В. Петров