ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 жовтня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/3984/24
Головуючий у першій інстанції - Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1378/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                    головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                    суддів:  Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі»
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі» про скасування нарахованої заборгованості (суддя Гагаріна  Т.О.), постановлену у м.Ніжин,
                                          В С Т А Н О В И В:
У червні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі» про скасування нарахованої заборгованості.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі» про скасування нарахованої заборгованості передано на розгляд Господарському суду Чернігівської області.
Ухвала мотивована тим, що оскільки відносно ТОВ «Ніжинтепломережі» відкрито провадження у справі про банкрутство, розгляд справи відповідно до приписів п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, ст.7 КУПБ, підсудний Господарському суду Чернігівської області, про що також свідчать наявні у ЄДРСР судові рішення про майнові спори за участю ТОВ «Ніжинтепломережі», в яких товариство виступає як позивачем, так і відповідачем. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує на те, що суд першої інстанції помилкового передав справу до Господарському суду Чернігівської області не взявши до уваги, що процедура банкрутства  триває з 2013 року і передача справи до іншого суду сприятиме затягуванню розгляду її позову про скасування нарахованої заборгованості. Крім того, судом не взято до розгляду поданий ТОВ «Ніжинтепломережі» зустрічний позов у цій справі про стягнення з неї заборгованості. 
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі» про скасування нарахованої заборгованості, призначено її до розгляду 28 серпня 2024 року на 12 годину.
18 липня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
З наявних у ЄДРСР для вільного доступу даних вбачається, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі». Постановою Господарського суду Чернігівської області від 12 липня 2021 року у справі № 927/184/13-г визнано банкрутом ТОВ «НіжинТеплоМережі» і відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2021 року постанову Господарського суду Чернігівської області від 12 липня 2021 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 січня 2023 року продовжено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна боржника.
Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.      
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України).
З огляду на наведені норми процесуальних законів правильне визначення юрисдикції суду у цій справі залежить від змісту правовідносин та її учасників.
21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII. Із дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України  з процедур банкрутства із дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.        
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній на час подання позову), господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) зазначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство,  в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.       
Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17).
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 у цій справі з урахуванням надходження на розгляд зустрічного позову, підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, тобто Господарському суду Чернігівської області, за правилами господарського судочинства, однак прийшов до помилкового висновку про можливість передачі справи Господарському суду Чернігівської області керуючись нормами ст. 31 ЦПК України, якою не регламентовано передачу цивільних справ судами загальної юрисдикції до судів іншої предметної юрисдикції, у даному випадку до господарської юрисдикції, а лише передбачено передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції з метою дотримання територіальної юрисдикції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.255, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Отже у даному випадку, суд першої інстанції дійшовши до висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства повинен був закрити провадження у справі та роз`яснити позивачці до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи для подальшого її звернення до належного суду.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що матеріали справи не містять процесуального судового рішення щодо вирішення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинтепломережі» у зазначеній справі.  
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про передачу справи до Господарського суду Чернігівської області є помилковим.
У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 258, 263, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2024 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий:                                          Судді: