Справа № 161/13371/24 	Головуючий у 1 інстанції: Шестернін В. Д. 	
Провадження № 22-ц/802/1190/24  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 грудня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Здрилюк О. І., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
представника відповідача – Лупини О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - Лупини Олександра Миколайовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року

                                          В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 18 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений в електронній формі договір про споживчий кредит № 8850342, згідно з умовами якого позичальник отримала від товариства кредитні кошти, які зобов`язувалася повернути йому разом із процентами у визначений договором строк.
Однак, свої зобов`язання відповідач за договором про споживчий кредит від 18 серпня 2023 року № 8850342 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 83 500 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 61 500 грн - заборгованість за відсотками, 2 000 грн. - заборгованість за комісією.
Право вимоги за вказаним договором перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року.
Позивач зазначав, що 19 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений в електронній формі договір про споживчий кредит № 103380287, згідно з умовами якого позичальник отримала від товариства кредитні кошти, які зобов`язувалася повернути йому разом із процентами у визначений договором строк.
Однак, свої зобов`язання відповідач за договором про споживчий кредит від 19 серпня 2023 року № 103380287 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 52 475 грн 85 коп., з яких: 13 020 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 38 055 грн 85 коп. - заборгованість за відсотками, 1 400 грн - заборгованість за комісією.
Право вимоги за зазначеним договором перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року.
Крім того, 18 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений в електронній формі договір позики № 4288841, згідно з умовами якого позичальник отримала від товариства грошові кошти, які зобов`язувалася повернути йому разом із процентами у визначений договором строк.
Проте, свої зобов`язання відповідач за договором позики від 18 липня 2023 року № 4288841 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 13 475 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 11 475 грн - заборгованість за відсотками.
Право вимоги за цим договором перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 8850342 від 18 серпня 2023 року у розмірі 83 500 грн, за договором про споживчий кредит № 103380287 від 19 серпня 2023 року у розмірі 52 475 грн 85 коп., за договором позики № 4288841 від 18 липня 2023 року у розмірі 13 475 грн., а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про споживчий кредит № 8850342 від 18 серпня 2023 року у розмірі 83 500 грн, з яких: 20 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 61 500 грн – заборгованість за відсотками; 2 000 грн – заборгованість за комісією.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103380287 від 19 серпня 2023 року у розмірі 52 475 грн 85 коп., з яких: 13 020 грн – заборгованість за тілом кредиту; 38 055 грн 85 коп. – заборгованість за відсотками; 1 400 грн – заборгованість за комісією.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 4288841 від 18 липня 2023 року у розмірі 13 475 грн, з яких: 2 000 грн – заборгованість за тілом (сумою) позики; 11 475 грн – заборгованість за відсотками.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковими та зроблені внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права, оскільки позивач не надав первинних документів, які підтверджують надання кредитодавцями відповідачу кредитних коштів за договорами про споживчий кредит № 8850342 від 18 серпня 2023 року, № 103380287 від 19 серпня 2023 року та договором позики № 4288841 від 18 липня 2023 року. Водночас суд обґрунтував оскаржуване рішення доказами, які відповідно до Закону є недопустимими, оскільки платіжні доручення, долучені до матеріалів справи разом із клопотанням представника позивача, подані з порушенням ст. 83 ЦПК України. Копії доказів не були надіслані стороні відповідача. Клопотання представника позивача про долучення доказів не зареєстровано в ЄСІКС. Крім того суд не врахував, що договір позики № 4288841 від 18 липня 2023 року станом на момент укладення 14 червня 2021 року договору факторингу не був укладений, а тому відступлення неіснуючих станом на 14 червня 2021 року прав вимоги та майнових прав суперечить ст. 514 ЦК України, оскільки права кредитора за договором позики не перейшли до позивача на підставі вищезазначеного договору факторингу від 14 червня 2021 року, тобто позивач не набув прав кредитора до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним договором позики.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Миколаєнко В. М., вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про споживчий кредит № 8850342 (далі – кредитний договір), підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором V82733 (а.с.8-15). Згідно з п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. договору, та виконати інші зобов`язання, визначені договором.
У кредитному договорі № 8850342 від 18 серпня 2023 року визначені також наступні умови: сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн (п.1.2. договору); кредит надається загальним строком на 120 днів з 18 серпня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3. договору); пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17 вересня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1. договору); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 16 грудня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2. договору); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4. договору); комісія за надання кредиту: 2 000 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1. договору); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 7 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2.); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 54 000 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3. договору); кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1. договору).
18 серпня 2023 року ТОВ «Мілоан» надало (перерахувало) ОСОБА_1 кредитні грошові кошти у розмірі 20 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 107966677 від 18 серпня 2023 року (а.с.147).
26 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Мілоан» (клієнт) укладений договір факторингу № 26122023, згідно з умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору) (а.с.16-17). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).
26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором № 8850342 від 18 серпня 2023 року до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників № 1 від 26 грудня 2023 року, витяг з реєстру боржників № 1 (а.с.18, 19).
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №8850342 від 18 серпня 2023 року належним чином не виконувала, унаслідок чого у неї станом на дату відступлення ТОВ «Мілоан» права вимоги утворилась заборгованість у розмірі 83 500 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 61 500 грн - заборгованість за відсотками, 2 000 грн - заборгованість за комісією, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.20).
19 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про споживчий кредит № 103380287 (далі – кредитний договір), підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором V24999 (а.с.21-28). Згідно з п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. договору, та виконати інші зобов`язання, визначені договором.
У кредитному договорі № 103380287 від 19 серпня 2023 року визначені також наступні умови: сума (загальний розмір) кредиту становить 14 000 грн (п.1.2. договору); кредит надається загальним строком на 105 днів з 19 серпня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3. договору); пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03 вересня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1. договору); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02 грудня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2. договору); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 03 вересня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02 грудня 2023 року (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4. договору); комісія за надання кредиту: 1 400 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1. договору); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2 625 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2. договору); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37 800 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. договору); кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (п. 2.1. договору);
19 серпня 2023 року ТОВ «Мілоан» надало (перерахувало) ОСОБА_1 кредитні грошові кошти у розмірі 14 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 19 серпня 2023 року (а.с.148).
26 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором № 103380287 від 19 серпня 2023 року до ОСОБА_1 на підставі згаданого договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників № 2 від 26 грудня 2023 року, витяг з реєстру боржників № 2 (а.с.29, 30).
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №103380287 від 19 серпня 2023 року належним чином не виконувала, унаслідок чого у неї станом на дату відступлення ТОВ «Мілоан» права вимоги утворилась заборгованість у розмірі 52 475 грн 85 грн., з них: 13 020 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 38 055 грн 85 коп. - заборгованість за відсотками, 1 400 грн - заборгованість за комісією, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.31).
Крім того, 18 липня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір позики № 4288841, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором qOPLQoM7m0 (а.с.38-40). Згідно з п. 1 договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
У договорі позики № 4288841 від 18 липня 2023 року визначені також наступні умови: сума позики 10 000 грн (п. 2.1. договору); строк позики 29 днів (п. 2.2. договору); базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 21,47% (п. 2.3. договору); базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) - 2,5% (п. 2.4. договору); позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватися за ставкою 2,50% (ставка незмінна протягом всього строку позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами (п. 6 договору).
18 липня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало (перерахувало) ОСОБА_1 обумовлені договором позики №4288841 від 18 липня 2023 року грошові кошти у розмірі 10 000 грн. 
14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладений договір факторингу №14/06/21, згідно з умовами фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору); перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору) (а.с.41-44).
20 березня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладена додаткова угода № 21 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.44). 
20 березня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за договором позики № 4288841 від 18 липня 2023 року до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників № 21 від 20 березня 2024 року, витяг з реєстру боржників № 21 (а.с.45, 46).
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики №4288841 від 18 липня 2023 року належним чином не виконувала, унаслідок чого у неї станом на дату відступлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» утворилась заборгованість у розмірі 13 475 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 11 475 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.47).
Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник відповідача визнавав факт укладення кредитних договорів та договору позики між ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , а також факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики № 4288841 від 18 липня 2023 року. Водночас заперечував факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами №8850342 від 18 серпня 2023 року, № 103380287 від 19 серпня 2023 року.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вищенаведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позикодавця можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 на підставі укладених з ТОВ «Мілоан» електронних кредитних договорів №8850342 від 18 серпня 2023 року, № 103380287 від 19 серпня 2023 року, а з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» електронного договору позики №4288841 від 18 липня 2023 року отримала у користування кредитні кошти. Проте, свої зобов`язання перед позикодавцями, які відступили права вимоги за вказаними договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ», щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, і через це у неї виникла заборгованість на загальну суму 149 450 грн 85 коп., що підтверджується розрахунками позивача, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі.
При цьому відповідач розмір кредитної заборгованості не спростувала, своїх контррозрахунків заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність суду не надала.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законним та обґрунтованим.
Покликання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач не надав доказів на підтвердження надання кредитодавцями відповідачу кредитних коштів за договорами про споживчий кредит № 8850342 від 18 серпня 2023 року, № 103380287 від 19 серпня 2023 року відхиляються апеляційним судом, оскільки факт надання позикодавцем кредитних коштів відповідачу підтверджується копіями платіжних доручень № 107966677 від 18 серпня 2023 року та від 19 серпня 2023 року (а.с.147, 148). 
Безпідставними також є покликання представника відповідача, що договір позики № 4288841 від 18 липня 2023 року станом на момент укладення 14 червня 2021 року договору факторингу не був укладений, а тому відступлення неіснуючих станом на 14 червня 2021 року прав вимоги та майнових прав суперечить ст. 514 ЦК України, оскільки права кредитора за договором позики перейшли до позивача на підставі укладеної 20 березня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» додаткової угоди № 21 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, яка є його невід`ємною частиною.
Отже, доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо неправильного вирішення судом першої інстанції позову не знайшли свого підтвердження, на підтвердження обставин, викладених в апеляційний скарзі, представник відповідача належних та допустимих доказів не надав, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи в межах заявлених позовних вимог, правильно вирішив спір по суті. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
                                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - Лупини Олександра Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: