ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року	Львів	Справа № 380/1197/24 пров. № А/857/12284/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання перерахувати і виплачувати пенсію за віком із урахуванням визначеного показника середньої заробітної плати (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.04.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: незазначена),-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2024р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
поновити строк звернення до суду з позовними вимогами, а саме з 09.12.2022р.;
визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2019-2021 роки;
зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. перерахувати ОСОБА_1 з 09.12.2022р. (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019-2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.1-3).

Згідно ухвали суду від 22.06.2021р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними матеріалами справи (а.с.20 і на звороті).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2024р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.33-35).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.38-40).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки з 08.12.2017р. йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тому призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.12.2022р. необхідно розцінювати як таке, що відбулося вперше.
Отже, пенсійний орган був зобов`язаний з 09.12.2022р. призначити йому пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, тобто, з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року призначення нового виду пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Окрім цього, позивач вказав, що лише з моменту отримання рішення пенсійного органу № 913230141869 від 16.12.2022р. та розрахунку заробітку для обчислення пенсії із супровідним листом ГУ ПФ України у Львівській обл. № 1300-5206-8/187473 від 21.12.2023р. він дізнався про порушення порядку обчислення його пенсії. Вказане порушення вважає триваючим з 09.12.2022р.
Стверджує, що в цьому випадку перебіг строку звернення до суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від пенсійного органу на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність перерахунку.
Отже, позивач вважає, що має право на поновлення строку звернення до суду із цими позовними вимогами.

Відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.51-55).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 08.12.2017р., позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.8).
На підставі заяви позивача від 09.12.2022р. йому призначено пенсію за віком відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.9-11).
Пенсія позивача обчислена при страховому стажі роботи 41 років 06 місяців 17 днів (стаж зараховано по 30.09.2022р., індивідуальний коефіцієнт стажу становить 0,41500).
Розмір пенсії обраховано із середньомісячного заробітку, взятого за період роботи з 01.07.2000р. по 30.11.2017р. із застосуванням збільшеного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки (а.с.12-14).
У подальшому позивач звернувся до відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. із заявою від 18.12.2023р. щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки.
Згідно листа ГУ ПФ України у Львівській обл. № 137-37022/Ч-52/8-1300/24 від 02.01.2024р. нарахування та виплата пенсії позивачу проводиться відповідно до норм чинного законодавства, через що правові підстави для перерахунку пенсії є відсутніми (а.с.16-18).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за вислугу років обчислюється в тому ж порядку та розмірі, що й пенсія за віком, через що позивача з 09.12.2022р. переведено на той самий вид пенсії (за віком).
Оскільки мало місце призначення одного й того самого виду пенсії (пенсії за віком), суд вважав, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком (у спірному випадку пенсії за вислугу років).
Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29.11.2022р. у справі № 560/4589/21.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, суперечать нормам матеріального права, з наступних підстав.

Спірні відносини у цій справі виникли з приводу оскарження позивачем правильності призначення з 09.12.2022р. пенсії за віком без врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, тобто, з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року призначення нового виду пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, пенсій орган застосував показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року призначення попереднього виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто, за 2014-2016 роки.

Отже, позиція позивача полягає в тому, що фактично виникли правові підстави для перерахунку призначеної пенсії за віком, оскільки пенсійний орган під призначення пенсії іншого виду помилково застосував попередній показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року призначення попереднього виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Для усунення порушення права позивача такий перерахунок слід здійснити з 09.12.2022р. (дати призначення пенсії за віком); під час такого перерахунку підлягає врахуванню показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року призначення нового виду пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: за 2019-2021 роки.
Відповідач, заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії за віком, вважає неможливим застосування такого показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, оскільки такий показник при переведенні на інший вид пенсії є незмінним.

Надаючи оцінку таким позиціям сторін, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.
Закон № 1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно ст.9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 3 ст.45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Апеляційний суд враховує, що у постанові від 16.06.2020р. в справі № 127/7522/17 Верховний Суд зазначив, що за змістом ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016р. у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV.
Така правова позиція Верховного Суду України була підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31.10.2018р. у справі № 876/5312/17. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024р. у справі № 500/1216/23.

У розглядуваній справі судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з 08.12.2017р. було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше 09.12.2022р.
Отже, висновки суду про те, що в цьому випадку мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, є помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за відмінним законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи спірні правовідносини відповідно до наявних в матеріалах справи документів та через аналіз діючого законодавства, колегія суддів дійшла до висновку про наявність у позивача ОСОБА_1 права на нарахування та виплату територіальним органом ПФ України пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2019-2021 роки.

Виходячи з вищевикладеного, правильним способом відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких ОСОБА_3 звернувся до суду, слід вважати зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити з 09.12.2022р. перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до ст.40 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до задоволення.

Пропуск строку звернення до суду не визначений приписами ч.3 ст.317 КАС України серед переліку порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не містила таких доводів та підстав оскарження рішення суду першої інстанції, тому в суду апеляційної інстанції не має підстав для виходу за межі апеляційного перегляду.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду перевірені доводи апелянта про поважність причин пропуску строку звернення до суду із розглядуваним позовом; на виконання ухвали апеляційного суду від 01.11.2024р. і на спростування доводів відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 надав письмові пояснення (а.с.60-65, 68-69).
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з позицією позивача в цьому питанні та приходить до переконання про те, що пропуск строку звернення до суду зумовлений об`єктивними причинами (відсутність належного інформування пенсіонера про порядок обчислення розміру призначеної пенсії за віком шляхом ознайомлення із відповідними розрахунками).

Отже, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, при цьому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській обл. на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211 грн. 20 коп. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1816 грн. 80 коп., а всього: 3028 грн. (а.с.4, 41).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2024р. в адміністративній справі № 380/1197/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019, 2020 та 2021 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019, 2020 та 2021 роки, починаючи з 09.12.2022р. (з дня призначення пенсії за віком), з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211 грн. 20 коп. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1816 грн. 80 коп., а всього: 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 02.12.2024р.