ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/15971/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (суддя Конєва С.О.) в справі № 160/15971/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області) про:
визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 07 червня 2024 року № 046350012599;
скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 07 червня 2024 року №046350012599;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією «прохідник підземний» з повним робочим днем в шахті, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 31.05.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.06.2024 року №046350012599 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією «прохідник підземний з повним робочим днем в шахті», що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі в бойових діях з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області  зарахувати ОСОБА_1 до страхового, спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період проходження строкової військової служби з 01.01.2005 року по 11.11.2005 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 31.05.2024 р. відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням вимог пенсійного законодавства України та висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Одеській області просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.  
Апелянт звертає увагу, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.
Вважає необґрунтованим зарахування у пільговому обчисленні для цілей обчислення пільгового стажу періоду безпосередньої участі у бойових діях, а також періоду проходження строкової військової служби до страхового та пільгового стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків за цей період.
Крім того, вказує, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження відповідача й належним органом Пенсійного фонду для повторного розгляду заяви позивача є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та у період з 09.11.2004 р. по 11.11.2005 р. проходив строкову військову службу, з 28.01.2015 р. по 20.04.2016 р. проходив військову службу по мобілізації та з 24.02.2022 р. проходить військову службу по мобілізації.
Згідно з довідками військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2016 року №1433 та військової частини НОМЕР_2 від 18.04.2024 року №3539 ОСОБА_1 в періоди з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року брав учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей, що підтверджується змістом копії відповідних довідок.
31.05.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надав, зокрема, трудову книжку, довідки про підтвердження пільгового стажу, військовий квиток та довідки від 19.04.2016 року №1433, від 18.04.2024 року №3539, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі.
За результатами розгляду наведеної заяви ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №146350012599 від 07.06.2024 р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років пільгового стажу 25 років.
В рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 19 років 04 місяці 20 днів, у пільговому обчисленні становить 38 років 04 місяці 20 днів, пільговий стаж згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 24 роки 02 місяці 05 днів, з них: провідні професії - 22 роки 06 місяців 15 днів, навчання за фахом - 00 років 03 місяці 19 днів, військова служба - 00 років 01 місяць 23 дні, постанова (202) - 01 рік 02 місяці 08 днів.
Суд першої інстанції вважав, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому зазначена військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що час проходження позивачем військової служби, протягом якої позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з 10.08.2015 року по 29.10.2015 року, з 13.11.2015 року по 22.01.2016 року, з 06.02.2016 року по 15.04.2016 року, з 26.02.2022 року по 08.10.2022 року, з 04.11.2022 року по 07.03.2023 року, з 20.03.2023 року по 29.08.2023 року, з 11.09.2023 року по 18.10.2023 року, з 18.11.2023 року по 13.12.2023 року, з 24.12.2023 року по 09.04.2024 року повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача в кратному обчисленні один місяць служби за три.
Також судом першої інстанції встановлено, що з 29.06.2004 р. по 26.10.2004 р. позивач працював на посадах учня гірника та гірника з повним робочим днем під землею в шахті «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з якої позивач звільнений у зв`язку з призовом в армію, що підтверджується копією трудової книжки позивача.
З 09.11.2004 р. по 11.11.2005 р. позивач проходив строкову військову службу та 21.11.2005 р. прийнятий в шахту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаду гірника з повним робочим днем під землею, що підтверджується копіями військового квитка, трудової книжки та пільгових довідок, наявними у справі.
Зі змісту розрахунку стажу позивача вбачається, що ГУ ПФУ в Одеській області не  зараховано до пільгового стажу позивача згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 період проходження позивачем строкової військової служби з 09.11.2004 р. по 11.11.2005 р., при цьому період з 01.01.2005 р. по 11.11.2005 р. не зараховано пенсійним органом і до страхового стажу.
Ані в оспорюваному рішенні, ані у відзиві відповідача, який приймав таке оспорюване рішення, не наведено підстав такого не зарахування.
Врахувавши приписи ст. 8 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також те, що після проходження строкової військової служби позивач працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов висновку, що період проходження позивачем такої строкової військової служби підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.
Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії, оскільки в даному випадку, за умови прийняття акта індивідуальної дії стосовно позивача - рішення від 07.06.2024 року №046350012599 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», такий спосіб захисту порушеного права позивача як визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії не призведе до ефективного захисту порушеного права.
Також суд першої інстанції вважав, що саме ГУ ПФУ в Одеській області має здійснити повторний розгляд заяви позивача, тому відмовив у задоволенні вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 31 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 40-41).
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 146350012599 від 07 червня 2024 року (а.с. 42-43), яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років пільгового стажу – 25 років.
В рішенні вказано, що страховий стаж становить 19 років 04 місяці 20 днів, в тому числі у пільговому обчисленні – 38 років 04 місяці 20 днів.
Пільговий стаж згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 24 роки 02 місяці 05 днів, з них провідні професії – 22 роки 06 місяців 15 днів, навчання за фахом – 00 років 03 місяці 19 днів, військова служба – 00 років 01 місяць 23 дні, постанова (202) – 01 рік 02 місяці 08 днів.
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, у період з 09 листопада 2004 року по 11 листопада 2005 року проходив строкову військову службу, з 28 січня 2015 року по 20 квітня 2016 року проходив військову службу по мобілізації та з 24 лютого 2022 року проходить військову службу по мобілізації.
Згідно з довідками військової частини НОМЕР_3 від 19 квітня 2016 року №1433 та військової частини НОМЕР_2 від 18 квітня 2024 року №3539 ОСОБА_1 в період з 10 серпня 2015 року по 29 жовтня 2015 року, з 13 листопада 2015 року по 22 січня 2016 року, з 06 лютого 2016 року по 15 квітня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; з 26 лютого 2022 року по 08 жовтня 2022 року, з 04 листопада 2022 року по 07 березня 2023 року, з 20 березня 2023 року по 29 серпня 2023 року, з 11 вересня 2023 року по 18 жовтня 2023 року, з 18 листопада 2023 року по 13 грудня 2023 року, з 24 грудня 2023 року по 09 квітня 2024 року брав учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей.
Фактично спірним в цій справі є питання зарахування у кратному розмірі до пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби в особливий період та зарахування до страхового та пільгового стажу періоду строкової військової служби через відсутність відомостей про сплату страхових внесків за цей період, та, відповідно, наявності страхового та пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.
Зокрема, частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV є наявність відповідного стажу роботи, зокрема, на підземних роботах.
Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.
Частиною першої статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі — Закон № 3551-ХІІ) до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. 
За приписами статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі — Закон № 1788-ХІІ) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям. 
Аналіз приведених вище норм права дає підставою для висновку, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530).
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу):
1) один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час;
час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;
час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу відповідно до Закону України “Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки”;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;
час служби, зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 30 «Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН» (зі змінами);
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичних установ України, їх співробітників та членів їх сімей;
інші періоди, зазначені в підпункті “а” пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (зі змінами);
крім вищезазначених, періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, наведені в додатку 2 до цього Положення.
За положеннями абзацу а) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.
Відтак, час проходження позивачем військової служби, протягом позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з 10 серпня 2015 року по 29 жовтня 2015 року, з 13 листопада 2015 року по 22 січня 2016 року, з 06 лютого 2016 року по 15 квітня 2016 року, а також період, протягом якого позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Донецької та Харківської областей, з 26 лютого 2022 року по 08 жовтня 2022 року, з 04 листопада 2022 року по 07 березня 2023 року, з 20 березня 2023 року по 29 серпня 2023 року, з 11 вересня 2023 року по 18 жовтня 2023 року, з 18 листопада 2023 року по 13 грудня 2023 року, з 24 грудня 2023 року по 09 квітня 2024 року повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача в кратному обчисленні.
Стосовно зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби з 01 січня 2005 року по 11 грудня 2005 року суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29 червня 2004 року по 26 жовтня 2004 року працював на посадах учня гірника та гірника з повним робочим днем під землею в шахті «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з якої позивач звільнений у зв`язку з призовом на строкову військову службу, що підтверджується записами трудової книжки та військового квитка позивача.
ОСОБА_1 з 09 листопада 2004 року по 11 листопада 2005 року проходив строкову військову службу.
ОСОБА_1 21 листопада 2005 року прийнятий в шахту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаду гірника з повним робочим днем під землею, що підтверджується копіями записами військового квитка, трудової книжки та змістом довідок про підтвердження пільгового стажу.
ГУ ПФУ в Одеській області не зараховано до пільгового стажу позивача згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV період проходження позивачем строкової військової служби з 09 листопада 2004 року по 11 листопада 2005 року.
Також період з 01 листопада 2005 року по 11 листопада 2005 року не зараховано до страхового стажу.
Враховуючи приведені вище приписи статті 8 Закону № 2011-ХІІ, а також що до призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування періоду проходження строкової військової служби як до страхового, так й до пільгового стажу.
У рішенні про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Одеській області не вказано підстав, за якими період проходження позивачем строкової військової служби не зарахований до пільгового та страхового стажу.
В апеляційній скарзі вказано, що період проходження позивачем строкової військової служби не зарахований до пільгового та страхового стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків за цей період.
Суд визнає такі доводи необґрунтованими, виходячи з наступного. 
Статтею 20 Закону № 1058-ІV встановлено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відтак, обов`язок зі сплати страхових внесків покладається на роботодавця (страхувальника), саме страхувальник несе відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків.
Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже несплата роботодавцем (страхувальником) страхових внесків не може бути підставою для неврахування отриманого особою доходу (заробітної плати).
Відповідно, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії у належному розмірі.
Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Позивач як громадянин України за умови підтвердження страхового стажу та відомостей про отриманий дохід наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження відповідача є цілком безпідставними, адже скасувавши рішення про відмову у призначенні пенсії, суд першої інстанції зобов`язав орган Пенсійного фонду зарахувати до страхового, спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV відповідні періоди та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням вимог пенсійного законодавства України та висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.
Тобто суд першої інстанції не зобов`язував ГУ ПФУ в Одеській області прийняти рішення про призначення пенсії, а зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу певні періоду не може вважатися втручанням в дискреційні повноваження.
Стосовно питання визначення належного органу Пенсійного фонду для повторного розгляду заяви позивача, яким апелянт вважає  ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, суд зазначає таке. 
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - постанова № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. 
Суд визнає зайвим зазначення судом першої інстанції у резолютивній частині рішення про здійснення зарахування періодів військової служби в особливий період до пільгового стажу із врахуванням кратності відповідно до роз`ясненням Мінсоцзабезпечення № 8.
Так, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року  працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу:
- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці;
- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Це роз`яснення не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить рекомендаційний характер, тобто не відноситься до джерел права, які застосовуються судом.
Аналогічний висновок стосовно застосування адміністративними судами роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено Верховним Судом в постанові від 26 жовтня 2022 року в справі № 200/591/19-а, в постанові від 08 липня 2021 року в справі №212/1743/17-а.
Разом з тим, апелянтом не приведено жодного доводу в апеляційній скарзі стосовно посилання суду першої інстанції на роз`ясненням Мінсоцзабезпечення № 8, тому враховуючи межі апеляційного перегляду справи, встановлені статтею 308 КАС України, суд не має процесуальних підстав для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року в справі № 160/15971/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року в справі № 160/15971/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 04 грудня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 04 грудня 2024 року. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов