ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5703/24                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 жовтня 2024 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                         Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23.05.2024 № 971010178411 щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу з 16.05.2024 пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993                     № 3723-ХІІ, у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках Департаменту фінансів Черкаської обласної державної адміністрації від 06.05.2024 № 9 та № 10.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач 2 протиправно відмовив у переведенні на пенсію державного службовця, відповідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати державного службовця Департаменту фінансів Черкаської обласної державної адміністрації від 06.05.2024 № 9 та № 10.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 р. позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23.05.2024 № 971010178411 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2024 про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993                     № 3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення норм матеріального права, тому, просить рішення суду скасувати в частині та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю (замість повторно розглянути, зобов`язати призначити та здійснити нарахування).
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в письмовому провадженні на 02.10.2024.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає таке.
За матеріалами справи, ОСОБА_1 працював на різних посадах, які відносяться до державної служби та станом на 01.05.2016 його стаж державної служби складав 33 роки 1 місяців 16 дні.
Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації Черкаської області видано позивачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 06.05.2024 № 9 та № 10.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив перевести його на пенсію державного службовця за віком, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 у розмірі 60% заробітку, до якої були надані довідки про складові заробітної плати державного службовця від 06.05.2024 № 9 та № 10.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за наслідками розгляду заяви позивача у порядку екстериторіальності, рішенням від 23.05.2024 № 971010178411, відмовлено позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки позивач має відповідний стаж на посаді державної служби понад 20 років, на момент звернення до відповідача йому виповнилося 60 років та станом на 01.05.2016, його стаж державної служби складав 33 роки 1 місяць 16 днів, позивач має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідно, наявні правові підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону № 3723-XII.
Водночас, виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
За таких обставин, суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.
Таким чином, суд першої інстанції, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, повторно розглянути його заяву про переведення на інший вид пенсії, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Доводи апеляційної скарги позивача: 1) позивач не погоджується з висновком суду про відмову в зобов`язанні відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця, з посиланням на безпідставність доводів про наявність у пенсійного органу дискреції в даному питанні, адже ним при зверненні із заявою, було виконано всі умови та надано пакет документів, для переведення на інший вид пенсії; 2) суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, і це прямо передбачено ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України; 3) у спірних правовідносинах, які є предметом розгляду даної справи, праву позивача на призначення пенсії, кореспондує обов`язок відповідача прийняти таке рішення; 4) під час виконання рішення суду, а саме розгляду питання повторно, відповідачі скоріше за все не візьмуть до уваги відсоток нарахування та заробітну плату вказану в довідках № 9 від 06.05.2024, та № 10 від 06.05.2024, що призведе до нарахування пенсії в мінімальних розмірах.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
З урахуванням приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, а також того, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог (в частині застосування судом дискреційних повноважень відповідача), колегією суддів рішення суду переглядаться в частині вимог та доводів апеляційної скарги позивача. У частині рішення суду по суті вимог, не оскаржувається.
Так, пенсії державним службовцям призначаються відповідно до Закону України від               16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» за умов: досягнення ними пенсійного віку, наявності відповідного страхового стажу (35 років для чоловіків) та, не менше ніж 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 24 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державний службі станом на 1 травня 2016 року.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 , він працював на різних посадах, які відносяться до державної служби та станом на 01.05.2016, його стаж державної служби складав 33 роки 1 місяць 16 днів.
Оскільки позивач має відповідний стаж на посаді державної служби понад 20 років, на момент звернення до відповідача йому виповнилося 60 років та станом на 01.05.2016 його стаж державної служби складав 33 роки 1 місяць 16 днів, тому останній має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідно, наявні правові підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону № 3723-XII.
Спірним під час апеляційного перегляду, є рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2024 про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні, з посиланням на наявність у пенсійного органу дискреційних повноважень в частині питання призначення/переведення/перерахунку пенсії.
Пунктом 4.3 Порядку № 22-1, визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Дійсно, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у даних правовідносинах, пенсійний орган не має дискреційних повноважень у питанні повторного розгляду заяви позивача, позаяк, матеріали справи, зокрема, оскаржуване рішення від 23.05.2024, вказують на те, що позивачем при поданні заяви 16.05.2024, було виконано всі умови та надано повний перелік необхідних документів, з огляду на що, відповідач не має іншого варіанту для рішення, анід призначення позивачу пенсії державного службовця.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими, тому, наявні підстави для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 р. в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2024 про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Втім, колегія суддів вважає, що права позивача підлягають захисту саме шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (орган, який розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) призначити ОСОБА_1 з 16.05.2024 пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Колегія суддів у частині доводів апелянта про те, що під час виконання рішення суду, а саме розгляду питання повторно, відповідачі скоріше за все не візьмуть до уваги відсоток нарахування та заробітну плату вказану в довідках № 9 від 06.05.2024, та № 10 від 06.05.2024, що призведе до нарахування пенсії в мінімальних розмірах, зазначає, що такі доводи ґрунтуються на припущеннях та спрямові на зихист прав на майбутнє, при цьому, при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач не відмовляв позивачу з цих підстав.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Як зазначалося вище, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом, на момент прийняття рішення, не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Аналогічний підхід до вирішення питання про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень застосовано Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 380/12913/21.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 16.05.2024 пенсію за віком державного службовця, а не шляхом повторно розгляду заяви позивача.
Відповідно до  ст. 9 КАС України,  розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;                                      3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню в частині з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію, у зв`язку з порушенням норм матеріального права щодо позовних вимог. 
Апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 р. - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2024 про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 16.05.2024 пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

У іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                            О.М. Ганечко 
        
Судді                                                                                                В.В. Кузьменко
                                                                                          
                                                                                                    Є.О. Сорочко