УХВАЛА
06 листопада 2024 року                                                 
м. Київ
справа № 293/960/23
провадження № 61-14353ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корзун Світлани Вікторівни, на постанову Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2024 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осники Житомирського (раніше Черняхівського) району Житомирської області.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Корзун С. В., на постанову Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити в силі.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року в справі № 2/235/10/16, від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17, у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року в справі № 703/4978/19, від 26 квітня 2022 року в справі № 932/16345/19, від 14 червня 2023 року в справі № 292/564/22, від 08 червня 2023 року в справі № 585/2163/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає наявність підстав для відступу від висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 та застосованого апеляційним судом (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами. 
Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи, що оскаржуваним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позову, що не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин, які існували між сторонами на час розгляду справи, відсутні підстави вважати, що зупинення виконання вказаного судового рішення запобігатиме порушенню прав заявника. У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання про зупинення виконанняпостанови Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року слід відмовити.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Черняхівського районного суду Житомирської області цивільну справу № 293/960/23 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Корзун Світлани Вікторівни, про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 грудня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян