ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 листопада 2024 року           справа №200/3190/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 р. у справі  № 200/3190/24 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В. ) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
                                                             ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області ( далі – відповідач, ГУПФУ) ,  в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення від 08.03.2024 № 046050019925 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати зарахувати до пільгового стажу період її роботи з 01.06.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2001 на шахті “Нова” Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля “Дзержинськвугілля” Донецької області, з 01.03.2004 по 31.12.2004 на шахті “Нова” державного підприємства “Дзержинськвугілля” та призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, починаючи з 01.03.2024.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року задоволено частково позовні вимоги, а сам суд:
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.03.2024 року № 046050019925 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01.03.2024, з урахуванням при вирішенні питання про призначення пенсії пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.06.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2001 на шахті “Нова” Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля “Дзержинськвугілля” Донецької області, з 01.03.2004 по 31.12.2004 на шахті “Нова” державного підприємства “Дзержинськвугілля”.
В задоволенні іншої частини адміністративного позову – відмовив.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (ЄДРПОУ 40329345, юридична адреса: 58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Державного бюджету України, судові витрати у сумі 1211 грн. 20 коп.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії - 01.03.2024, вік позивача складає 54 роки.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди таким особам пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058).
Отже, після набрання чинності Законом №2148 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1та № 2 призначаються виключно згідно з ст. 114 Закону 1058.
На думку скаржника, норми щодо можливості визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсійного віку особи за нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом №2148.
Згідно ч.2 п.2 ст. 114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за результатами атестацій робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності, зокрема, у жінок страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Головним управлінням розраховано стаж позивача за наданими документами, який склав 31 рік 10 місяців 22 дні. Пільговий стаж роботи становить 8 років 10 місяців 3 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. За доданими документами до пільгового стажу зараховано періоди згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Отже, згідно з положеннями ст. 114 Закону №1058 на момент звернення позивача врегульоване визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - після досягнення 55 років і за наявності, зокрема, у жінок страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Таким чином, відсутні законодавчі підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 54 років.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
01.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до територіального підрозділу ГУ ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
08.03.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняте рішення № 046050019925 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, яке обґрунтоване недосягненням пенсійного віку згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відсутністю необхідного пільгового стажу.
Також у рішенні зазначено, що вік заявниці (на час звернення) 54 роки, страховий стаж особи 31 рік 10 місяців 22 дні, з них за списком № 2 – 8 років 10 місяців 3 дні.
Відповідно до розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 01.06.1996 по 31.12.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2001, з 01.03.2004 по 31.12.2004 на ДП «Шахта «Нова» через відсутність атестації робочих місць.
Згідно записів № 4-7 в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджується, що у період з 01.06.1996 по 31.07.2007 позивач працювала на шахті «Нова» виробничого об`єднання «Дзержинськвугілля», що також підтверджуються архівною довідкою від 27.03.2023 № 16/205, виданою ДП “Шахта “Нова” та наказами про атестацію робочого місця від 06.09.1994 №286/о, від 30.09.1999 № 293/о, від 13.12.2004 № 377/о.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить частину 1 та пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року».
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на  інших  роботах  із  шкідливими  і  важкими  умовами  праці,  -  за  списком  N   2 виробництв, робіт, професій, посад  і  показників,  затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами  атестації  робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при  стажі  роботи  не менше 25 років, з них не менше 12 років 6  місяців  на  зазначених роботах;  жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам,  які  мають  не  менше  половини  стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці,  пенсії  на  пільгових  умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею  12  цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи  чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Натомість згідно з пунктом «б»  статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній після внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники,  зайняті повний робочий день на інших роботах із   шкідливими  і  важкими  умовами  праці,  -  за  списком  №  2 виробництв,  робіт,  професій,  посад і показників, затверджуваним Кабінетом  Міністрів  України, і за результатами атестації робочих місць  -  після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах,  і  не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
До   досягнення  віку,  встановленого  абзацом  першим  цього пункту,  право  на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50    років    -   по   31   березня   1965   року   включно;  50  років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51  рік  -  з  1  жовтня  1965  року по 31 березня 1966 року; 51  рік  6  місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;  52  роки  -  з  1  жовтня  1966 року по 31 березня 1967 року; 52  роки  6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;  53  роки  -  з  1  жовтня  1967 року по 31 березня 1968 року;  53  роки  6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54  роки  -  з  1  жовтня  1968 року по 31 березня 1969 року;  54  роки  6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;  55  років  -  з  1  жовтня  1969 року по 31 грудня 1970 року. 
За  відсутності  стажу  роботи,  встановленого абзацом першим цього  пункту,  у  період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:  з  1  квітня  2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з  1  квітня  2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;  з  1  квітня  2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;  з  1  квітня  2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з  1  квітня  2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з  1  квітня  2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;  з  1  квітня  2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;  з  1  квітня  2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;  з  1  квітня  2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. 
Працівникам,  які  не  мають  стажу  роботи  із  шкідливими і важкими  умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але  мають  не  менше  половини  стажу  на  зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових  умовах  призначаються  із  зменшенням  пенсійного віку, встановленого  абзацом  першим  частини  першої  статті  26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":  чоловікам  - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам  -  на  1  рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення  пенсійного  віку  жінкам  застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Отже, Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б»  статті 13 Закону № 1788-ХІІ  вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років, та стаж як загальний так і польовий.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020  (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), стаття  13, частина 2 статті  14, пункти «б»-«г» статті  54 Закону № 1788-XII  зі змінами, внесеними  Законом № 213-VIII  (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного  Рішення застосуванню підлягають стаття  13, частина 2 статті  14, пункти «б» - «г» статті  54 Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін  Законом № 213-VIII  для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, зокрема:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам»
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення  Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін  Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин  Закон № 1788-ХІІ  з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами  Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та  Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, та стаж. 
Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:
«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод  від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».
Також зазначено, що «… до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.»
У пункті 120 Великої Палати Верховного Суду зазначено «Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивач - особа, яка: звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років; набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.»
Правовідносини у цій справі відповідають справі №360/3611/20.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 8 листопада 2021 року у справі №580/492/21 зазначив, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи. Отже, у цій справі застосуванню також підлягають саме норми  Закону №1788-ХІІ  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не  Закону №1058-ІV.
Посилання відповідача на те, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 яке покладено в основу обґрунтування позову, не відновлює дію Закону №1788-ХІІ і не змінює правове регулювання спірних у цій справі правовідносин, помилкові оскільки, як зазначено в  постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20,  Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 12 вересня 2022 року у справі № 620/2852/20, від 17 грудня 2021 року у справі № 160/9272/20.
Також суд зазначає, що 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, також, була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого   в частині віку та стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. .
З огляду на вищезазначені приписи законодавства та висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду, у цій справі, також, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року справа № 440/2850/20, від 30 березня 2023 року справа №300/1951/20, від  16 травня 2023 року справа № 160/5189/20, від 02 червня 2023 року справа №160/13468/20, від 18 лютого 2022 року справа № 360/4639/20.
Щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Відповідно до п. «а»  ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що У   тих   випадках,   коли  в  трудовій  книжці  відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових  умовах  або за вислугу  років,  установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального   трудового   стажу   приймаються уточнюючі   довідки   підприємств,  установ,  організацій  або  їх правонаступників  (додаток  N  5)
У довідці має бути вказано:  періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;  професія або посада;  характер виконуваної роботи; розділ,  підрозділ,  пункт,  найменування  списків  або їх номери, куди  включається  цей  період  роботи; первинні документи за час   виконання  роботи,  на  підставі  яких  видана  зазначена довідка. 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 23 Порядку, документи,  що  подаються  для   підтвердження   трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Відповідно до пункту 24 Порядку, для підтвердження трудового  стажу  приймаються  лише  ті відомості про  період  роботи,  які  внесені в довідки на підставі документів.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а, від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17.
Професії (посади) позивача, за якими вона працювала у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку чинного на період його роботи. 
Матеріали справи свідчать, що відповідний стаж роботи позивача (пільговий) у спірні періоди підтверджується записами в трудовій книжці. Крім того, спірний стаж (пільговий) підтверджується довідкою та наказами про атестацію робочого місця.
Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі – Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують  роботу позивача.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46  Конституції України  кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі “Ковач проти України” від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані  Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. 
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, відмова ГУ ПФУ в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком, яка на час звернення до відповідача досягла необхідного віку, мала стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці визначених статтею 13 Закону № 1788, у редакції, яка діяла до 01.04.2015, з посиланням на недостатність віку та стажу, визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, є протиправними.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 р. у справі  № 200/3190/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 р. у справі  № 200/3190/24  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 06 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                      А.А. Блохін

                                                                                                              А.В. Гайдар