Ухвала       
 
11 грудня 2024 року  
м. Київ
 
справа № 442/1888/23
провадження № 61-7526св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Дрогобицька міська рада, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральне-2021»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву  ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2023 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Дрогобицька міська рада, ОСББ «Центральне-2021», про знесення самовільно збудованих споруд.
 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. 
 
Додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року доповнено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року абзацом такого змісту: «стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу».
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року та додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2024 року:
касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково;
рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року, додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 ;
за рахунок ОСОБА_2 приведено об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану шляхом знесення збудованих бетонних сходів, пандусу з бетону, бруківки, що прилягає до сходів та пандусу, прибудованих до цієї квартири;
в іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 757,60 грн судового збору.
 
29 жовтня 2024 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року, в якій просив:
роз`яснити постанову Верховного Суду від 14 серпня 2024 року, а саме чи резолютивна частина відповідної постанови з формулюванням: «За рахунок ОСОБА_2 привести об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення збудованих бетонних сходів, пандусу з бетону, бруківки, що прилягає до сходів та пандусу, прибудованих до цієї квартири», є заходом примусового виконання рішення та чи повинен відповідний захід встановлюватися у виконавчому листі.
 
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя стаття 3 ЦПК України).
 
За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частини перша статті 271 ЦПК України).
 
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).
 
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
 
В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
 
У мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року вказано, що: «за таких обставин, добудовані ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2 об`єкти, а саме: бетонні сходи, пандус з бетону, бруківка, що прилягає до сходів та пандусу, прибудованих до цієї квартири, підлягають знесенню. Касаційний суд, з урахуванням висновку зробленого в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 (провадження № 61-8041св23), вважає, що рішення суду щодо зобов`язання ОСОБА_2 знести (демонтувати) об`єкти має бути виконуваним не лише у добровільному порядку, але й у примусовому (без участі відповідача, але його коштом) порядку, враховуючи мету відповідного позову, формулювання такого рішення у резолютивній частині слід зазначити: «за рахунок ОСОБА_2 привести об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану шляхом знесення самовільно збудованих: бетонних сходів, пандусу з бетону, бруківки, що прилягає до сходів та пандусу, прибудованих до цієї квартири», а в іншій частині позову відмовити».
 
Аналіз заяви  ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року свідчить, що вона стосується роз`яснення мотивів ухваленої постанови. Тому, підстави для роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року відсутні, і у задоволенні заяви належить відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 серпня 2024 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
                                                                                              П. І. Пархоменко