УХВАЛА

28 листопада 2024 року  
м. Київ

справа №620/7893/24
адміністративне провадження №К/990/41669/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року
у справі №620/7893/24
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) 31 травня 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років служби у Збройних Силах України, із застосуванням як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років служби у Збройних Силах України, із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб'', та включно з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та з урахуванням вже виплачених сум.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року - залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про усунення недоліків та направити таку заяву на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду з додаванням доказів (оригіналів), що підтверджують сплату апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 453, 44 грн., або доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для звільнення його від сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору   відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто апелянту разом із доданими до скарги матеріалами.
Повертаючи апеляційну скаргу позивача, суд апеляційної інстанції вказав, що на виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року станом на 26 серпня 2024 року апелянтом не подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Разом із цим, апелянт подав до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору суд виснував, що оскільки даний спір не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій, а заявлені позивачем вимоги не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме як учасника бойових дій, то судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
В касаційній скарзі скаржник зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.
Верховний Суд ухвалою від 12 листопада 2024 року залишив касаційну скаргу без руху надавши скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання суду документу про сплату судового збору у встановленому законом розмірі або доказів наявності пільг щодо сплати судового збору.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2024 року скаржником подано заяву про усунення недоліків, до якого додано посвідчення учасника бойових дій.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Скаржник зазначає, що у відповідності до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях.
Відповідно до частини першої статті 133 КАС, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер.
Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в статті 22 якого передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений в статті 12 вищезазначеного Закону.
Тобто, при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору суд має враховувати предмет та підстави позову, а також перевіряти, чи стосується справа захисту прав цих осіб з урахуванням статей 12, 22 Закону №3551-ХІІ.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої палати Верховного суду від 12 лютого 2020 року №545/1149/17, від 09 жовтня 2019 року №9901/311/19, постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року №240/934/20.
Крім того, на розгляд Великої Палати Верховного Суду була передана справа №567/79/23 для відступлення зокрема і від вищенаведених висновків щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", однак ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року справа № 567/79/23 була повернута на розгляд колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.
Тобто, позиція Великої Палати Верховного Суду щодо питання застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» залишилася незмінною.
В касаційній скарзі її автор не клопотав про звільнення його від сплати судового збору через майновий стан, оскільки вважає, що на підставі закону не повинен його сплачувати. Цією підставою називає свій правовий статус учасника бойових дій, з яким закон пов`язує звільнення від сплати судового збору у всіх випадках звернення до суду за захистом свого права.
В той же час, в ухвалі суду, яка є предметом касаційного оскарження, враховуючи фактичні обставини, що спричинили звернення позивача до суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не стосуються саме правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, відповідно позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", отже, підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відсутні.
В даному випадку суд касаційної інстанції має визначити наявність чи відсутність, за таких конкретних обставин справи, підстав для звільнення від сплати судового збору.  
Отож, визнання касаційної скарги такою, що подана з дотриманням форми і порядку її подання, зокрема, щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, може призвести до ситуації, коли на стадії відкриття касаційного провадження наперед може бути ухвалено рішення, що стосується суті касаційного оскарження.
Для того, щоб запобігти цьому, з огляду на відсутність об`єктивних підстав вимагати від скаржника сплати судового збору та звільняти його від сплати цього платежу, беручи до уваги вимоги закону про обов`язок сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд вирішив, що у цій правовій ситуації правильним і прийнятним буде рішення відстрочити скаржнику сплату судового збору за подання касаційної скарги до дати розгляду касаційної скарги і вирішення питання про порушення прав позивача.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №620/7893/24 є оскарження судових рішень зазначених у частині 3 статті 328 КАС України та посилання скаржником у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 133, 334 КАС України,
УХВАЛИЛА:
1. Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної  скарги на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №620/7893/24 до закінчення розгляду справи в касаційній інстанції.
2. Відкрити провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №620/7893/24. 
3. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
4. Витребувати з Чернігівського окружного адміністративного суду та/або Шостого апеляційного адміністративного суду з матеріали справи №620/7893/24. 
5. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду