П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 р. 	м. Одеса	Справа № 420/14147/24	

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Вовненко А.В.
представника апелянта – адвоката Попової Олени Анатоліївни
представника ГУ ДПС в Одеській області – Кедика М.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 107153,30 грн та військового збору в сумі 8915,28 грн,
умі 8915,28 грн,
В С Т А Н О В И В:
08.05.2024 Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд:
- стягнути з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 107153 грн 30 коп.; по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 8915 грн 28 коп. 
          В обґрунтування позовних вимог податковий орган посилався на те, що відповідач перебуває на податковому обліку як платник податків, та станом на 14.11.2023, відповідно до довідки про суми податкового боргу та інтегрованих – карток платника (ІКП), податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить 116068,58 грн.
Позивач вказував, що заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування (б/к НОМЕР_1 ), виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0079481305 від 21.02.2018 в сумі 85586,64 грн., без урахування штрафної санкції у розмірі 21396,66 грн; нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0079541305 від 21.02.2018 у вигляді штрафної санкції в сумі 170,00 грн.
Заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0079561305 від 21.02.2018 в сумі 7132,22 грн., без урахування штрафної санкції у розмірі 1783,06 грн.
Також позивач зазначав, що відповідно до вимог п.59.1 ст.59 ПК України на адресу відповідача податковим органом була направлена податкова вимога форми “Ф” №47281-17 від 06.04.2018, однак сума податкового боргу фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 самостійно не сплачена.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов  Головного управління ДПС в Одеській області задоволений в повному обсязі.
          Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, а саме не надання належної правової оцінки тому факту, що ГУ ДПС в Одеській області  не дотримано обов`язкових умов щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки доводам та доказам  відповідача та не навів жодних мотивів щодо відхилення доводів відповідача стосовно незаконності проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, та як наслідок неправомірності складених податкових повідомлень-рішень від 21.02.2018 №0079481305, №0079561305, №0079541305.
          У якості порушення умов проведення перевірки, апелянт зазначає, що податковий орган до початку проведення перевірки не надав апелянту копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки та повідомлення про проведення такої перевірки.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції  не надав жодної правової оцінки  доводам відповідача стосовно того, що матеріалами справи не підтверджено одержання ОСОБА_1 додаткового блага, не підтверджена наявність прощеного боргу, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача податкового боргу. При цьому апелянт зазначає, що АТ «ПРАВЕКС-БАНК» не повідомляв апелянта про прощення (анулювання) боргу, однак цій обставині суд першої інстанції не надав правової оцінки. 
Звертає увагу апелянт і на те, що суд першої інстанції безпідставно  відмовив у задоволені заяви відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки строк звернення до суду у 1095 днів є присічним, податкове зобов`язання нараховане у 2018 році, а позов поданий 08.05.2024.
Головне управління ДПС в Одеській області своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що відповідно до додатково витребуваних апеляційним судом доказів (а.с. 154-159), місце проживання ОСОБА_1 :
- в період з 03.02.2009 до 26.08.2018  було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 ;
- в період з 27.08.2018 до 11.03.2019 не було зареєстроване;
- з 12.03.2019 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 66-67), наданої адвокатом відповідача до суду першої інстанції, квартира АДРЕСА_3 , з 28.08.2018 належить на праві власності ОСОБА_2 .
Попереднім власником, в період з 21.09.2007 до 27.08.2018, була ОСОБА_1 , яка набула право власності на вказану квартиру на підставі  іпотечного договору від 21.09.2009 №1497, зі строком виконання до 21.09.2022 основного зобов`язання в сумі 46650 доларів США, укладеним з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» (Іпотекодержатель). Запис про обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна погашено 21.04.2016  на підставі повідомлення №2910/11-04-1БТ від 19.04.2016 Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про зняття заборони.
26.12.2017 Головним управлінням ДФС в Одеській області був прийнятий наказ №7068 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 », яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ) з питань дотримання податкового законодавства, контроль за дотриманням якого  покладено на органи державної податкової служби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 28.12.2017 тривалістю 3 робочі дні (а.с. 80).
Копія вказаного наказу та повідомлення  від 27.12.2017 №1769/13-5 (а.с. 80-зворот) були направлені  апелянту рекомендованим листом 28.12.2017 за податковою адресою ( АДРЕСА_4 ) (а.с. 81). 
Відповідно до копії акту від 10.01.2018 №59/15-32-13-05/ НОМЕР_2 (а.с. 12-19),  в період з 28.12.2017 по 02.01.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 . Перевірка проведена у приміщенні  ГУ ДФС в Одеській області (м. Одеса, вул. Ак. Глушка, 17/2, каб. 223).
Перевіркою встановлено, що апелянт 2016 році отримала доходи, які підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, з урахуванням особливостей, визначених розділом IV Податкового кодексу України,  та підлягають відображенню платником податку  в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).
Так апелянт у 2-му кварталі 2016 року  отримала інші доходи  у вигляді додаткового блага за «ознакою 126», а саме:  прощення (анулювання) боргу за кредитним  договором у ромірі 476170,33 грн, відповідно до відомостей з ЦБД ДРФО, листа Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» від 15.09.2017 №4240/09-01-3БГ.
Також в акті зазначено, що  апелянт податкову декларацію  про майновий стан і доходи  за 2016 рік по строку подання до 01.05.2017 до контролюючого органу  за місцем податкової реєстрації не надав.
Вказано в акті перевірки, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» виконані вимоги п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України в повному обсязі, у зв`язку із чим  податок на доходи фізичних осіб не був утриманий.
Визначаючи  суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягала сплаті апелянтом у 2016 році,  податковий орган в акті перевірки вказав, що ставка податку  становить 18%, з урахуванням п. 167.1 ст. 167 ПК України, а сума податку становить 85586,64 грн, яка має бути донарахована апелянту та сплачена ним до бюджету.
Визначаючи суму військового збору, яка підлягає сплаті апелянтом у 2016 році, податковий орган в акті перевірки вказав, що  ставка збору становить 1,5% (п.п.1.2 п. 1 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (п.п. 1.3 тп 16.1  підрозділу 10 розділу ХХ ПК України), а сума збору складає 7132,22 грн, яка має бути донарахована апелянту та сплачена ним до бюджету.
Копія акту перевірки була направлена апелянту рекомендованим листом  за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23), але поштове відправлення було повернуте до податкового органу 10.02.2018 з відміткою пошти про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 26).
На підставі акту від 10.01.2018 №59/15-32-13-05/3037916042 Головним управлінням ДФС в Одеській області були прийняті такі податкові повідомлення-рішення:
          - від 21.02.2018 №0079481305 про збільшення апелянту суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб всього 106983,30 грн (за основним зобов`язанням – 85586,64 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 21396,66 грн) (а.с. 20);
          - від 21.02.2018 №0079561305 про збільшення апелянту суми грошового зобов`язання за платежем – військовий збір, всього 8915,28 грн ( за основним зобов`язанням – 7132,22 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 1783,06 грн) (а.с. 21);
- від 21.02.2018 №0079541305 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 170 грн за неподання декларації про майновий стан і доходи  за 2016 рік по строку подання до 01.05.2017 до контролюючого органу  за місцем податкової реєстрації (а.с. 22).
Податкові повідомлення-рішення від 21.02.2018 були направлені апелянту з рекомендованим повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 , але поштове відправлення було повернуте до податкового органу 22.03.2018 з відміткою пошти про причини «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 24-25).
06.04.2018 податковим органом була виставлена податкова вимога форми «Ф» №47281-17 на загальну суму 116068,58 грн (а.с. 8), яка була направлена апелянту з рекомендованим повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 , але поштове відправлення було повернуте до податкового органу 19.05.2018 з відміткою пошти про причини «за закінченням терміну зберігання» (а,с. 8-10).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку податкового боргу станом на 01.11.2023, довідки про суми податкового боргу станом на 01.11.2023 та відомостей ІКП 11010500/11011000, податковий борг апелянта становить 1160068,58 грн (а.с. 4, 5, 6-7).
          Відповідно до наданих адвокатом відповідача до суду першої інстанції відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків  про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, наданих на запит в електронному вигляді від 21.06.2024, стосовно ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2021 року (а.с. 70 – 70 зворот), відповідь не містить інформації щодо доходу апелянта, але вказана відповідь надана за результатами обробки запиту №8 «невірно вказаний період за який  запитується інформація». 
Також, відповідно до матеріалів справи (а.с. 68), 16.06.2024 адвокатом  апелянта був направлений адвокатський запит №1-17/06 до Головного управляння ДПС в Одеській області про надання інформації стосовно повідомлення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» податкового органу  про виникнення у ОСОБА_1  у 2016 році  додаткового блага, відображення  розрахунку сум доходу  і сум утриманого з них податку у 2016 році, стосовно надання копій наказу про призначення перевірки, письмового повідомлення та доказів їх вручення ОСОБА_1 ; стосовно надання копій документів, які використовувались  при проведення перевірки.
На вказаний адвокатський запит Головним управлінням ДПС в Одеській області  була надана відповідь від 26.06.2024 (а.с. 79), в якій повідомлено про підстави  призначення документальної позапланової невиїзної перевірки; вказано про те, що листом №4240/08-01-3БТ від 15.09.2017 (вх. до ГУ ДПС в Одеській області №6761/10/-15-32 від 20.09.2017) ПАТ КБ «Правекс Банк» повідомлено, що у податковому розрахунку  сум доходів,  нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманих з них  податку за формою 1 ДФ за ІІ квартал 2016 року  за ознакою 126 відображено дохід отриманий платником податків від прощення заборгованості  за кредитом -  додаткове благо без утримання податку  на доходи фізичних осіб. До відповіді надані копії наказу про призначення перевірки, повідомлення  про проведення перевірки та доказів направлення копій вказаних документів  апелянту.
Відповідно до матеріалів справи (а.с. 69), 17.06.2024 адвокатом  апелянта був направлений адвокатський запит №2-17/06 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про надання належним чином завіреної копії кредитного договору від 21.09.2007, укладеного між банком та ОСОБА_1 ; належним чином завіреної копії Іпотечного договору від 21.09.2007 №1497, укладеного між банком та ОСОБА_1 ; належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують  прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.09.2007 (додаткових угод або повідомлень про анулювання (прощення) частини боргу), або інформації про укладені правочини із зазначенням реквізитів правочину, загальної суми прощеного (анульованого) боргу (основної  суми боргу, суми нарахованих штрафних санкцій, пені); належним чином  завірені копії документів, які підтверджують, що кредитор повідомив ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу за кредитним договором та виникнення у останньої податкового зобов`язання; інформації про те, чи повідомляв ПАТ КБ «Правекс-Банк» (правонаступник АТ «Правекс Банк») контролюючий орган  про виникнення у ОСОБА_1 у 2016 році додаткового блага в розумінні п.п. «д» п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, з наданням доказів на підтвердження вказаного.
На адвокатський запит від 17.06.2024 №2-17/06 АТ «Правекс Банк» надало відповідь від 27.06.2024 (а.с. 77), в якій повідомило адвоката апелянта про неможливість надання запитаної інформації, яка становить банківську таємницю, та про можливість отримання запитаної інформації у разі надання  письмового дозволу клієнта. Також повідомлено, що строк зберігання кредитної справи становить п`ять років.
На адвокатський запит від 12.07.2024 №2-12/07 АТ «Правекс Банк» надало відповідь від 16.07.2024, в якій повідомило  про неможливість надання запитуваних копій документів, оскільки строк їх зберігання минув, а отже документи знищено (а.с. 76).
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу в розмірі 116068,58 грн по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування відповідає визначенню податкового боргу, наведеному у пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, самостійно не сплачена  відповідачем, податковим органом дотримана встановлена законом процедура, яка має обов`язково передувати зверненню до суду з позовними вимогами про стягнення податкового боргу, відповідачем не надані докази скасування у встановленому законом порядку податкових повідомлень-рішень від 21.02.2018 та податкової вимоги від 06.04.2018.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.ст. 67, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку та у розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.
Відповідно п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
За приписами п. 58.3 ст. 58 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України,  податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За приписами п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що станом на 01.11.2023, відповідно до довідки про податкову заборгованість з розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (IКП), податкова заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування ОСОБА_1 перед бюджетом становить 116068,58 грн.
Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування (б/к 11010500), виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0079481305 від 21.02.2018 в сумі 85586,64 грн, без урахування штрафної санкції у розмірі 21396,66 грн; нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0079541305 від 21.02.2018 у вигляді штрафної санкції в сумі 170 грн.
Заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0079561305 від 21.02.2018 в сумі 7132,22 грн., без урахування штрафної санкції у розмірі 1783,06 грн.
Апелянтом борг не погашений.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що сума податкового боргу в розмірі 116068,58 грн. по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування відповідає визначенню податкового боргу, наведеному у пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а саме: податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п.п. 59.1, 59.3, 59.4 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (п. 59.1 ст. 59 ПК України).
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що у зв`язку з несплатою апелянтом заборгованості податковим органом була винесена податкова вимога форми “Ф” №47281  від 06.04.2018, яка була направлена апелянту рекомендованим листом.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 ПК України).
Апеляційний суд зазначає, що як при розгляді справи судом першої інстанції, так і при апеляційному перегляді судового рішення, апелянт  не надала доказів судового оскарження та визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень №0079481305 від 21.02.2018, №0079541305 від 21.02.2018, №0079561305 від 21.02.2018 року, податкової вимоги форми “Ф” №47281  від 06.04.2018.
Розмір податкового боргу становить 116068,58 грн., що підтверджено матеріалами справи, а саме приєднаною до справи роздруківкою інтегрованої картки платника податків, яка за правилами ст.ст. 73, 74 КАС України та Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за №321/35943), та довідкою про суму податкового боргу, яка є належним та допустимим доказом невиконання податкового обов`язку з боку відповідача.
Згідно з пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, серед іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог податкового органу в цій справі.
Стосовно доводів  апелянта щодо не надання судом першої інстанції правової оцінки тому факту, що ГУ ДПС в Одеській області не дотримано обов`язкових умов щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку, апеляційний суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що наказ ГУ ДФС в Одеській області від 26.12.2017 №7068 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення про проведення такої перевірки були направлені 28.12.2017 рекомендованим листом на податкову адресу апелянта, яка в період з 03.02.2009 до 26.08.2018 співпадала із зареєстрованим місцем проживання апелянта за адресою АДРЕСА_1 . Наведене відповідає вимогам приписів п. 42.2 ст. 42 та  абзацу 3 пункту 78.4 ст. 78 ПК України в редакції чинній станом на 28.10.2017. Отже доводи апелянта стосовно не дотримання обов`язкових умов щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовані матеріалами справи.
Копія акту перевірки від 10.01.2018 №59/15-32-13-05/ НОМЕР_2  була направлена апелянту рекомендованим листом на податкову адресу апелянта, яка в період з 03.02.2009 до 26.08.2018 співпадала із зареєстрованим місцем проживання апелянта за адресою АДРЕСА_1 , але поштове відправлення було повернуте до податкового органу 10.02.2018 з відміткою пошти про причини невручення «за закінченням терміну зберігання».
Податкові повідомлення-рішення від 21.02.2018 також були направлені апелянту з рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу апелянта, яка в період з 03.02.2009 до 26.08.2018 співпадала із зареєстрованим місцем проживання апелянта за адресою АДРЕСА_1 , але поштове відправлення було повернуте до податкового органу 22.03.2018 з відміткою пошти про причини «за закінченням встановленого строку зберігання».
Податкова вимога від 06.04.2018 форми «Ф» №47281-17 на загальну суму 116068,58 грн також була направлена апелянту листом з рекомендованим повідомленням про вручення на податкову адресу апелянта, яка в період з 03.02.2009 до 26.08.2018 співпадала із зареєстрованим місцем проживання апелянта за адресою АДРЕСА_1 , але поштове відправлення було повернуте до податкового органу 19.05.2018 з відміткою пошти про причини «за закінченням терміну зберігання».
Отже, за приписами  п. 42.2,  абз. 6 п. 42,4 ст. 42 ПК України, копія акту, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються такими, що вручені апелянту у день, зазначений  поштовою службою в повідомленні про вручення  із зазначенням причин невручення. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки доводам та доказам  відповідача та не навів жодних мотивів щодо відхилення доводів відповідача стосовно незаконності проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, та як наслідок неправомірності складених податкових повідомлень-рішень від 21.02.2018 №0079481305, №0079561305, №0079541305. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що перевірка була призначена відповідно до п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України (предмет перевірки своєчасність, достовірність, повнота сплати податків та зборів), п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України (у зв`язку з неподанням  в установлений законом строк податкової декларації – отримання у 2-му кварталі 2016 року інших доходів у вигляді додаткового блага за «ознакою 126» та не подання у строк до 01.05.2017 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік), з дотриманням приписів ст. 79 ПК України, що відображено в акті перевірки, та у строки, визначені п. 82.2. ст. 82 ПК України.
          Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта  про те, що суд першої інстанції  не надав жодної правової оцінки  доводам відповідача стосовно того, що матеріалами справи не підтверджено одержання ОСОБА_1 додаткового блага, не підтверджена наявність прощеного боргу, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача податкового боргу, з посиланням при цьому на те, що АТ «ПРАВЕКС-БАНК» не повідомляв апелянта про прощення (анулювання) боргу, з огляду на таке.
          Предметом спору в цій справі є стягнення податкового боргу, тобто стягнення узгодженого податкового зобов`язання. 
          Доводи наведені апелянтом стосуються заперечення щодо наявності взагалі податкового зобов`язання, але  при цьому  апелянт не надав доказів оскарження  податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги у судовому порядку в іншій справи, а у справі, судове рішення в якій переглядається не був заявлений зустрічний позов, предметом якого були б податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, які стали підставою для заявлення податковим органом вимоги про стягнення податкового боргу.
При цьому апеляційний суд зазначає, що надані апелянтом до суду першої інстанції адвокатські запити та відповіді на них, беззаперечно не свідчать про відсутність у апелянта прощеного (анулюваного) боргу за кредитним договором, в той час як належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, якими обґрунтовані вимоги апеляційної скарги, апелянт не надав. Також апеляційний суд зазначає, що суд немає підстав оцінювати правомірність податкового повідомлення-рішення в межах справи про стягнення податкового боргу, за відсутності при цьому зустрічного позову про оскарження такого податкового повідомлення-рішення (постанови ВС від 25.01.2019 у справі № 810/1760/17, від 17.11.2022 у справі 160/10776/21).
          Неналежним доказом відсутності у апелянта будь-яких доходів, апеляційний суд вважає надані адвокатом відповідача до суду першої інстанції відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, оскільки як встановив суд апеляційної інстанції надані на запит в електронному вигляді від 21.06.2024, стосовно ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2021 року (а.с. 70 – 70 зворот), а відповідь не містить інформації щодо доходу апелянта, що пов`язано з тим, що вказана відповідь надана за результатами обробки запиту №8 «невірно вказаний період за який  запитується інформація». 
Перевіряючи доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно  відмовив у задоволені заяви відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки строк звернення до суду у 1095 днів є присічним, податкове зобов`язання нараховане у 2018 році, а позов поданий 08.05.2024, апеляційний суд зазначає таке.
Строк стягнення податкового боргу  за загальним правилом становить 1095днів (п. 102.1 ст. 102 ПК України), проте провадження у справі про стягнення такого  боргу  може бути розпочате  без дотримання вказаного строку якщо  податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.
Апеляційний суд зазначає, підставою для проведення перевірки було встановлено не подання апелянтом податкової декларації.
У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. 
При цьому, відповідно до абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України перебіг строку позовної давності (1095 днів) був зупинений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX   (набрав чинності з 17 березня 2022 року) статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: « 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
В подальшому пункт 102.9 статті 102 виключено на підставі   Закону № 3219-IX від 30 червня 2023 року, який набрав чинності 01 серпня 2023 року.
Отже, в період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений   статтею 102 ПК України, був зупинений   з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.
Апеляційний суд зазначає, що  податкова вимога від 06.04.2018 форми «Ф» №47281-17 вважається врученою 19.05.2018, що надає податковому органу право на звернення до суду.
З 19.05.2018 до 17.03.2020 минуло 668 днів, в період з 18.03.2020 по 01.08.2023 строк був зупинений, з 01.08.2023 до 08.05.2024 (дата звернення до суду) минуло 282 дні, отже позов поданий до суду через 950 днів з дня, коли податкова вимога вважається врученою апелянту, а отже в межах 1095 денного строку, встановленого ст. 102 ПК України.
Наведене спростовує доводи апелянта про наявність правових підстав для залишення позовної заяви податкового органу без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення од суду.
Отже, доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог податкового органу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 67, 68 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі №420/14147/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 13.11.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький