КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/12093/2024
справа №757/30371/23-ц
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 грудня 2024 року                                                                                               м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Хайнацького Є.С.,
та апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану адвокатом Шиліним Володимиром Анатолійовичем, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Хайнацького Є.С.,
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про зобов`язання вчинити дії, -
 
встановив:
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії.
Вимоги позову мотивовані тим, що 20 жовтня 2022 року між ОСОБА_3 та позивачами укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Канайло Н.І., та зареєстровано в реєстрі за №165.
Згідно пункту 1 договору продавець передає у власність покупців, а покупці приймають у рівних частках у власність квартиру АДРЕСА_1 , і сплачують ціну, визначену цим договором. За цим договором квартира набувається покупцями у власність, ОСОБА_1 буде належати частка в праві спільної часткової власності на квартиру, ОСОБА_2 - частка в праві спільної часткової власності.
Відповідно до пункту 5.4 договору на день звільнення квартири продавець зобов`язується сплатити у повному обсязі відповідним установам обов`язкові та комунальні платежі, пов`язані із користуванням квартирою, послуги телефонного зв`язку, плату за користування телекомунікаційними послугами.
Починаючи з 20 жовтня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Після набуття права власності на користування вказаною квартирою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали рахунок-повідомлення про сплату житлово-комунальних послуг станом на 01 листопада 2022 року. Згідно відомостей, які містяться у рахунку, заборгованість перед КП "Керуюча компанія "Подільського району" за утримання будинків та прибудинкової території складає 20 575,00 гривень.
Крім цього, із вказаного рахунку убачається, що заборгованість перед ПрАТ "КВ "Київводоканал" за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення станом на 01 листопада 2022 року складає 10 791,48 гривень.
Тобто, зазначена заборгованість за житлово-комунальні послуги утворилась внаслідок не сплати попереднім власником квартири ( ОСОБА_3 ) відповідних послуг.
Після отримання рахунку, маючи намір укласти з обслуговуючими організаціями договори про надання житлово-комунальних послуг та отримати особові рахунки, за якими з моменту виникнення права власності сплачувати житлово-комунальні послуги, ОСОБА_2 звернулась із письмовим зверненням до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» та до ПрАТ «АТ «Київводоканал», в якому повідомила, що набула право власності на квартиру лише з 20 жовтня 2022 року, а борг за житлово-комунальні послуги, який нараховано, утворився внаслідок несплати коштів попереднім власником квартири, у зв`язку з чим просила виключити з особових рахунків суму заборгованості, що виникла до 20 жовтня 2022 року, та списати цей борг.
Листами від 01 лютого 2023 року за вих. № 02/рц-1280 та від 24 лютого 2023 року №02/рц-1857 Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» відмовив у перерахунку суми заборгованості та рекомендував вжити заходи щодо погашення наявної заборгованості.
Також ПрАТ «АТ «Київводоканал» у своєму листі від 06 лютого 2023 року №878/8/8/02-23 відмовив у перерахунку наявної заборгованості та відкритті нового особового рахунку.
Зазначають, що договір купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2022 року, згідно з яким вони набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника та не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується із положеннями статті 520 ЦК України.
Уважають відмови Комунального концерну «Центр комунального сервісу» та ПрАТ «АТ «Київводоканал» у виключені з особових рахунків сум заборгованості, що виникли до 20 жовтня 2022 року, незаконними.
Мотивуючи наведеним, просять суд:
 зобов`язати КП «Керуюча компанія Подільського району м. Києва» виключити з особового рахунку № НОМЕР_1 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість попередніх власників квартири за період до 20 жовтня 2022 року;
зобов`язати ПрАТ «АТ «Київводоканал» виключити з особового рахунку № НОМЕР_2 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість попередніх власників квартири за період до 20 жовтня 2022 року;
стягнути солідарно з відповідачів на  користь позивачів судові витрати по справі.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року позов задоволено.
Зобов`язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» виключити з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири, що виникла до 20 жовтня 2020 року.
Зобов`язано ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» виключити з особового рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири, що виникла до 20 жовтня 2020 року.
Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Шиліна В.А. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу залишено без розгляду.
Не погодившись з ухваленим рішенням,  ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції ухвалив рішення за відсутності порушеного права позивачів.
Окрім цього, при ухваленні рішення суд належним чином не дослідив та не врахував питання, пов`язані із встановленням/зміною особових рахунків.
Зазначає, що питання, пов`язані із встановленням/зміною особових рахунків, є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку ПрАТ «АК «Київводоканал», і є правом, а не обов`язком підприємства.
Звертає увагу, що ПрАТ "АТ "Київводоканал" не пред`являлись вимоги до позивачів про стягнення боргу, який утворився до 20 жовтня 2022 року, а облік такої заборгованості не впливає на права позивачів.
Зі змісту відповіді ПрАТ «АК «Київводоканал», наданої позивачами разом із позовною заявою, випливає виключно облік по о/р НОМЕР_2 заборгованості. Жоден з наданих позивачем доказів не підтверджує факт того, що ПрАТ "АК "Київводоканал" покладає обов`язок зі сплати боргу за надані послуги колишньому користувачу жилого приміщення на позивачів.
Вказує, що у зв`язку із тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, відсутні законні підстави для виключення з особового рахунку позивачів суми заборгованості попереднього власника, що виникла до 20 жовтня 2022 року.
Уважає, що посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду не можуть бути застосовані до обставин цієї справи, оскільки відповідач не покладає на позивача обов`язку зі сплати боргу попереднього власника.
Зазначає, що вимога щодо виключення з особового рахунку заборгованості, що виникла до 20 жовтня 2022 року фактично позбавляє ПрАТ "АК "Київводоканал" можливості звернутися до суду з вимогою щодо ії стягнення до належного боржника.
Посилається на відсутність порушеного права позивачів. Із зазначених позивачами предмета та підстав позову убачається, що предметом спору стала правомірність наявної заборгованості за спожите централізоване водопостачання холодної води та централізоване водовідведення. Оскарження дій ПрАТ "АТ "Київводоканал" щодо нарахування плати за надані послуги є різновидом претензії, що не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, натомість зазначене позивачами у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до них позову про стягнення суми заборгованості.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22 липня 2022 року у справі № 918/662/21, від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17, від 02 грудня 2020 року у справі №464/1350/18, від 08 квітня 2020 року у справі №462/5889/16-ц.
Мотивуючи наведеним, просить рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
13 вересня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Шиліна В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року.
Вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності  порушеного права позивачів та обрання неефективного судового захисту.
Вказує, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача виключити з особового рахунку № НОМЕР_2 заборгованість попередніх власників квартири за період до 20 жовтня 2022 року є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивачів та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивачів перед відповідачем.
Вказує, що попередній розмір витрат у суді апеляційної інстанції становить 10 000,00 гривень.
Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, стягнути судові витрати.
Не погодившись з постановленою ухвалою від 31 травня 2024 року, адвокатом Шиліним В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу.
Вказує, що на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин.
Дійсно, із тексту позовної заяви убачається, що представник позивача - адвокат Шилін В.А. не заявляв про те, що докази у підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу будуть подані у строки передбачені частиною 8 статті 141 ЦПК України.
Зазначає, що 23 квітня 2024 року представником позивачів - адвокатом Шиліним В.А. було подано до Печерського районного суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення по справі №757/30371/23-ц щодо розподілу витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої (правової)  допомоги.
У вказаній заяві адвокатом Шиліним В.А. перед судом першої інстанції ставилось питання щодо визнання поважними причин пропуску процесуального строку на подання доказів понесених позивачами судових витрат, пов`язаних із наданням правничої (правової) допомоги та відповідно заявлено прохання поновити вказаний процесуальний строк.
Як на підставу поважності причин пропуску процесуального строку, передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України, адвокатом Шиліним В.А. було зазначено, що Печерським районним судом міста Києва було ухвалено судове рішення від 03 квітня 2024 року без участі учасників справи (у зв`язку із неявкою всіх учасників справи), однак про ухвалення судового рішення по справі №757/30371/23-ц представнику позивачів стало відомо лише 22 квітня 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» шляхом отримання відповідного повідомлення.
Тобто, позивачі та/або їх представник не знали та не могли знати до 22 квітня 2024 року про наявність судового рішення від 03 квітня 2024 року по справі №757/30371/23-ц, а отже й не мали змоги в строк, передбачений частиною 8 статті 148 ЦПК України, подати докази понесених судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої (правової) допомоги, що є поважними причинами пропуску відповідного процесуального строку.
Зазначає, що суд першої інстанції всупереч статті 127 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали не вирішив питання про поновлення чи про відмову у поновленні пропущеного строку.
Посилається на надмірний формалізм суду першої інстанції, оскільки саме протиправні дії відповідачів змусили позивачів звернутись до суду, внаслідок чого останні понесли витрат на професійну правничу допомогу.
Вказує, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 10 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року скасувати. Стягнути солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові витрати пов`язані із надання правничої (правової) допомоги.
03 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ПрАТ "АК "Київводоканал" на апеляційну скаргу адвоката Шиліна В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Вказує на законність оскаржуваної ухвали.
Посилається на пропуск позивачами строку, установленого частиною 8 статті 141 ЦПК України. Оскільки позивачами до закінчення розгляду справи не було заявлено про розподіл судових витрат, а також те, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів з дня прийняття рішення з обґрунтуванням щодо неможливості їх подання, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для стягнення судових витрат.
Щодо тверджень скаржників про наявність поважності пропуску установленого строку зазначає, що частиною 8 статті 141 ЦПК визначено, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом з цим, стороною позивача не зроблено відповідну заяву про стягнення судових витрат.
Звертає увагу, що сторона позивача належним чином повідомлена про судове засідання у справі 03 квітня 2024 року, відтак посилання позивачів на дату отримання судового рішення, як на підставу поновлення п`ятиденного строку для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення є безпідставним.
Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.
14 листопада 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення адвоката Шиліна В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Вказує, що заява про ухвалення додаткового рішення подана протягом 5 днів після отримання рішення суду. Ураховуючи те, що справу №757/30371/23-ц розглянуто без участі учасників справи, із заявою про розподіл судових витрат позивачі звернулись протягом 5 днів з дня, коли останнім стало відомо про ухвалення рішення по цій справі разом із відповідним клопотанням про поновлення строку, доводи відповідача є безпідставними.
Щодо доводів позивача про недотримання норм процесуального права скаржниками в частині клопотання про поновлення процесуального строку вказує, що частиною 8 статті 141 ЦПК України установлено п`ятиденний строк на подання доказів,  які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.
Разом з цим, статтею 127 ЦПК України визначено можливість поновлення відповідного строку у разі визнання поважних причин.
Законодавством не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку із розглядом справи.
Просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про розподіл судових витрат.
В судовому засіданні представник ПАТ "АК "Київводоканал" - Тараненко С.В. подану апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги адвоката Шиліна В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заперечував.
Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явились. 14 листопада 2024 року адвокатом Шиліним В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подано заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - Тараненка С.В., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивачів та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивачів перед відповідачами до 20 жовтня 2020 року.
Залишивши без розгляду заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Шиліна В.А. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вказав на відсутність правових підстав для її вирішення, оскільки заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у строк, передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України, докази на підтвердження понесених судових витрат з оплати правничої допомоги до ухвалення у справі рішення не подавались, стороною позивачів до ухвалення у справі рішення не було зроблено заяви про намір подання доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів від дня ухвалення рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Судом першої інстанції установлено, що 20 жовтня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 5.4. договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2022 року на день звільнення квартири продавець зобов`язується сплатити у повному обсязі відповідним установам обов`язкові та комунальні платежі, пов`язані з користуванням квартирою, послуги телефонного зв`язку, плату за користування телекомунікаційними послугами.
У пункті 12 вказаного договору сторони домовились про те, що продавець повністю звільнить відчужувану ним квартиру для безперешкодного володіння та користування нею з боку покупців у день укладення та підписання цього договору (а.с.16-20).
З даних рахунку-повідомлення про сплату житлово- комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 убачається, що станом на 01 листопада 2022 року заборгованість за о/рах НОМЕР_1 перед КП «Керуюча компанія «Подільського району» за утримання будинків та прибудинкової території складає 20 575,00 грн; заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення станом на 01 листопада 2022 року складає 10 791,48 грн (том 1 а.с. 30).
Комунальний концерн "Центр комунального сервісу" листом № 02/рц-1280 від 01 лютого 2023 року у відповідь на звернення від 19 січня 2023 року щодо відкриття нових особових рахунків для нарахування плати за житлово-комунальні послуги повідомив, зокрема, таке. Щодо відкриття особового рахунку для нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, Концерном внесено відповідні зміни до програмно-апаратного комплексу та відкрито новий особовий рахунок № НОМЕР_3 для нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Щодо відкриття особового рахунку для нарахування плати за послуги з вивезення побутових відходів Концерном внесено відповідні зміни до програмно-апаратного комплексу та відкрито новий особовий рахунок та відкрито новий особовий рахунок № НОМЕР_4 для нарахування плати за послуги з вивезення побутових відходів (а.с. 26).
Відповідно до листа від 24 лютого 2023 року №02/рц-1857 Комунальний концерн "Центр комунального сервісу" додатково до листа від 01 лютого 2023 року повідомив, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» заперечує проти відкриття нового особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 та рекомендує ОСОБА_2 вжити заходів щодо погашення наявної заборгованості (том 1 а.с. 27).
Листом від 06 лютого 2023 року № 878//8/8/02-23 ПрАТ «АК «Київводоканал» надано відповідь про заборгованість на особовому рахунку № НОМЕР_2 , закріпленого за адресою; АДРЕСА_2 , що на момент набуття позивачкою права власності на квартиру, станом на 01 листопада 2022 року, існувала наявна заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 11 589,25 грн, що значилася за попереднім наймачем квартири, з приводу якого інформація у товариства відсутня. Індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не було укладено. Станом на 27 січня 2023 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 обліковується заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 12 102,78 грн, яка підлягає впорядкуванню. Також товариство зазначило, що особовий рахунок відкривається на об`єкт нерухомості, тому змінювати його на інший немає підстав при зміні власника (а.с. 28-29).
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власність зобов`язує (частина 4 статті 319 ЦК України).
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного способу захисту, обраного позивачами, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).
Ураховуючи обставини цієї справи, а також те, що в рахунках за комунальні послуги зазначена заборгованість за житлово-комунальні послуги попереднього власника, колегія суддів уважає правильними висновки суду першої інстанції в тій частині, що вимога позивачів про зобов`язання ПрАТ "АК "Київводоканал" виключити з особового рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири, що виникла до 20 жовтня 2020 року, є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивачів та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивачів перед відповідачами до 20 жовтня 2020 року.
Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21).
Відтак апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині неналежного способу захисту.
Доводи скаржника щодо того, що виключення заборгованості позбавить відповідача права звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості із попереднього власника, відхиляються колегією суддів, оскільки у цій справі ухвалено про виключення заборгованості саме з особового рахунку позивачів, що не перешкоджає вирішенню питання щодо заборгованості попереднього власника. 
Відтак, суд першої інстанції зробив правильні висновки щодо наявності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, колегією суддів не установлено.
Щодо апеляційної скарги адвоката Шиліна В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (стаття 2 ЦПК України).
Із аналізу наведеним норм можливо зробити висновок, що питання щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, у формі витрат на професійну правничу допомогу є похідним від результатів вирішення кожної конкретної судової справи та вирішується судом відповідно до результатів розгляду справи.
З матеріалів справи установлено, що у липні 2023 року позивачі звернулись до суду із позовом про зобов`язання вчинити дії.
Рішення по суті позовних вимог ухвалене 03 квітня 2024 року.
07 травня 2024 року адвокатом Шиліним В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно тексу якої просив суд поновити процесуальний строк для подання доказів понесених судових витрат на надання професійної правничої допомоги. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 про стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень (том 1 а.с.193-196).
До заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію договору про надання правничої допомоги від 09 червня 2023 року, укладеного між адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_1 ; копію договору про надання правничої допомоги від 09 червня 2023 року, укладеного між адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_2 ; копію додаткової угоди від 23 квітня 2024 року до договору про надання правничої допомоги, підписану адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_1 ; копію акту надання послуг від 23 квітня 2024 року; копію додаткової угоди від 23 квітня 2024 року, підписану адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_2 ; копію акту наданих послуг від 23 квітня 2024 року (том 1 а.с. 198-203).
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.
За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості  подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.
Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Вирішуючи питання, суд першої інстанції правильно виходив із положень частини 8 статті 141 ЦПК України, якою унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше),  а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 246 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.
Доводи скаржника з посиланням на заяву про поновлення строку для подання доказів відхиляються апеляційним судом, оскільки у цій справі підставою для залишення заяви без розгляду є  те, що заяву про розподіл судових витрат не було подано на відвідній стадії судового процесу.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального  права та відповідні правові висновки Верховного Суду, зробив правильний висновок про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.
Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
19 листопада 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивачів - адвоката Шиліна В.А. про розподіл судових витрат.
В обґрунтування заяви вказує, що у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесли витрати на професійну правничу допомогу по 5 000,00 гривень.
Просить стягнути солідарно з КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" та ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 гривень.
Стягнути солідарно з КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" та ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані із надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 гривень.
Установлено, що 09 червня 2023 року між адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 1 укладеного договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги у справі про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 8 договору гонорар адвоката за цим договором визначається у додаткових угодах до договору. Окрім гонорару, клієнт на вимогу адвоката зобов`язується оплачувати адвокату обґрунтовані фактичні видатки, пов`язані із виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов).
12 листопада 2024 року адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 09 червня 2023 року, відповідно до умов якої сторони за надання професійної правничої допомоги, представлення інтересів ОСОБА_2 в Київському апеляційному суді визначили фіксований розмір гонорару 5 000,00 гривень.
Актом надання послуг від 12 листопада 2024 року, підписаним адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_2 , підтверджується факт надання правничої допомоги на суму 5 000,00 гривень.
09 червня 2023 року між адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 1 укладеного договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги у справі про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 8 договору гонорар адвоката за цим договором визначається у додаткових угодах до договору. Окрім гонорару, клієнт на вимогу адвоката зобов`язується оплачувати адвокату обґрунтовані фактичні видатки, пов`язані із виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов).
12 листопада 2024 року адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 09 червня 2023 року,  відповідно до умов якої сторони за надання професійної правничої допомоги, представлення інтересів ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді визначили фіксований розмір гонорару 5 000,00 гривень.
Актом надання послуг від 12 листопада 2024 року, підписаним адвокатом Шиліним В.А. та ОСОБА_1 ,  підтверджується факт надання правничої допомоги на суму 5 000,00 гривень.
З матеріалів справи установлено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції надано: копію договору про надання правничої допомоги від 09 червня 2023 року; копію додаткової угоди від 12 листопада 2024 року; копію акту надання послуг.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції надано: копію договору про надання правничої допомоги від 09 червня 2023 року; копію додаткової угоди від 12 листопада 2024 року; копію акту надання послуг.
Ураховуючи те, що апеляційну скаргу, подану ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", відхилено, з останнього на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підлягають стягненню  стягненню  витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з цим, вирішуючи питання про стягнення судових витрат, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено "визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".
У пункті 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено "не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність".
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу,  за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,  зазначив наступне.
"Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу."
У цій справі позивач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанції, не заявляв.
Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
З матеріалів справи убачається, що представником позивачів у суді апеляційної інстанції у межах перегляду апеляційної скарги ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" складено та подано відзив на апеляційну скаргу.
Ураховуючи обставини цієї справи, предмет спору, обсяг наданої роботи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів уважає, що відшкодування заявлених представником позивачів - адвокатом Шиліним В.А. витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою по 5 000,00 гривень на користь кожного із позивачів є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними із витраченим часом та обсягом виконаних робіт.
Суд звертає увагу, що адвокат Шилін В.А. діє в інтересах обох позивачів, подав один відзив та не приймав участі у судовому засіданні.
Окрім цього, частина поданого представником позивачів відзиву (том 2 а.с. 56-57) є ідентичною тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, при цьому, складання відзиву не потребувало вивчення додаткових матеріалів, оскільки позиція позивачів є сформованою на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.
За установлених обставин, приймаючи до уваги правові висновки Верховного Суду та застосувавши відповідні норми процесуального права, колегія суддів, врахувавши складність справи та виконані роботи, критерії обґрунтованості та пропорційності витрат позивачів до предмету спору, критерії розумності судових витрат, робить висновок, що обґрунтований та справедливий розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, які підлягають стягнення з КП ПрАТ "АК "Київводоканал", становить 500,00 гривень на користь ОСОБА_1 та 500,00 гривень на користь ОСОБА_2 ..
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року в оскарженій частині  залишити без змін.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану адвокатом Шиліним Володимиром Анатолійовичем, залишити без задоволення.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року залишити без змін.
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції, 500,00 грн.
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції, 500,00 грн.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено 11 грудня 2024 року. 

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

В.В. Соколова