Справа № 348/933/24 
Провадження № 22-ц/4808/1406/24
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ
       Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого судді         Баркова В. М.,
суддів:                 Девляшевського В. А.,
                               Мальцевої Є. Є.,
секретар                 Струтинська Д. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2024 року, в складі судді Грещука Р. П., ухвалене у м. Надвірна Івано-Франківської області, повний текст якого складено 28 серпня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Оніщенко Н. О. звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги були мотивовані тим, що сторони з 14 червня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Однак, шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені з січня 2023 року. Представник позивача вказувала, що спільне сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та постійні непорозуміння на побутовому ґрунті. Посилаючись на те, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, а також на те, що шлюб між ними існує лише юридично, представник позивача просила розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Рішенням Надвірнянського районного суду від 23 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 14 червня 2016 року у виконавчому комітеті Стримбівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що позовна заява про розірвання шлюбу не підписувалась жодною із сторін шлюбу, що є порушенням ст. 110 СК України.
Скаржниця звертає увагу суду на те, що адвокат Оніщенко Н. О., яка діяла в інтересах позивача ОСОБА_2 долучила до матеріалів справи лише ордер на надання правничої допомоги, підписаний нею особисто. Натомість жодного договору про надання правничої допомоги чи доручення від клієнта-позивача матеріали справи не містять. А тому, відповідачка вважає, що лише ордера виданого адвокатом без доручення чи укладення договору з адвокатом не достатньо для представництва позивача по справі та підписання особисто від свого імені в даному випадку позовної заяви про розірвання шлюбу та подачу по справі заяв і клопотань.
Посилаючись на те, що позовна заява була підписана адвокатом, що не мала жодних повноважень на таке підписання, відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк позивачем не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Дутчака В. М., які просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення позивача ОСОБА_2 , який просив залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла адвокат Оніщенко Н. О., суд першої інстанції прийшов до висновків, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейних відносин, зокрема позивач не має наміру підтримувати їх в подальшому, і наміру зберегти сім`ю у нього немає, а тому зареєстрований між ними шлюб підлягає розірванню. При цьому суд першої інстанції врахував, що наданий строк для примирення та налагодження подружнього життя позитивного результату не дав, оскільки позивач на час розгляду справи підтримує позов і просить його задовольнити, а шлюб розірвати.
З цими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке. 
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 червня 2016 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2024 року (а. с. 13).
Також судом встановлено і жодною із сторін не заперечується, що шлюбні відносини сторін припинилися з січня 2023 року, у зв`язку з чим позивач, інтереси якого представляла адвокат Оніщенко Н. О. звернувся до суду із вищезазначеним позовом. 
Ухвалою Надвірнянського районного суду від 04 липня 2024 року за клопотанням відповідачки ОСОБА_1 сторонам надано строк на примирення та налагодження подружнього життя - один місяць (а.с. 41). Однак, станом на дату ухвалення рішення суду наданий строк для примирення подружжя результату не дав.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини 2 статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З огляду на вищезазначені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, зокрема позивача ОСОБА_2 , шлюб між сторонами існує формально, а тому його слід розірвати.
Апеляційний суд відхиляє доводи скаржниці ОСОБА_1 про те, що позовна заява про розірвання шлюбу не підписувалась жодною із сторін шлюбу, що є порушенням ст. 110 СК України з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.
Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
За змістом частини 4 статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Згідно з частиною 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частини 7 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підписана представником Оніщенко Н. О .
До позовної заяви додано ордер адвоката Оніщенко Н. О. на представництво інтересів ОСОБА_2 серії АХ №1183512 від 15 квітня 2024 року (а.с. 15). Зі змісту вказаного ордеру вбачається, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 12 квітня 2024 року. Крім того, в даному ордері вказано, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.
У постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року (справа № 206/3940/23) зроблено висновок, що повноваження адвоката як представника сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені будь-яким з наведених у частині 4 статті 62 ЦПК України документів: довіреністю, ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Крім того, Рада адвокатів України внесла зміни до Положення про ордер на надання правничої допомоги, затвердженого рішенням від 12 квітня 2019 року № 41. Відповідне рішення № 36 ухвалено на засіданні ради 08 червня 2024 року. Вказаним рішенням уточнено, що ордер на надання правничої допомоги є письмовим документом (у паперовій або електронній формі), що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що уклав з адвокатом Оніщенко Н. О. договір про надання правової допомоги для представництва його інтересів у суді з приводу саме розірвання шлюбу із відповідачкою.
З огляду на вищезазначене, встановивши, що до позовної заяви додано документи, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, апеляційний суд вважає, що представникові ОСОБА_2 - адвокату Оніщенко Н. О. надано всі процесуальні права та обов`язки визначені для позивача. Таким чином представник позивача - адвокат Оніщенко Н. О. не мала встановлених законом процесуальних перешкод та обмежень для підписання та подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
З інших підстав рішення суду не оскаржується.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 листопада 2024 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. А. Девляшевський

       Є. Є. Мальцева