ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3001/21  Номер провадження 22-ц/814/2904/24	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Ульянов Руслан Анатолійович, на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визначення частки у спільному майні та зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок,
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно прохав:
1) у порядку поділу спільного майна подружжя поділити в натурі житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , а саме:
Виділити у власність ОСОБА_2 на належну йому частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року: 
- в житловому будинку літ. А: кімнату 1-4 площею 11,5 кв.м., кімнату 1-5 площею 11,9 кв.м., коридор 1-6 площею 2,9 кв.м., вбиральню 1-7 площею 2,5 кв.м., кухню 1-8 площею 7,3 кв.м.;
- по надвірним будівлям та спорудам: 1/2 частину огорожі № 1;
Виділити у власність ОСОБА_1 належну їй частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року: 
- в житловому будинку літ. А: коридор 1-1 площею 9,1 кв.м., кухню 1-2 площею 6,3 кв.м., кімнату 1-3 площею 29,9 кв.м., вбиральню 1-9 площею 4,6 кв.м., котельню 1-10 площею 3,1 кв.м., сходову клітину 1-11 площею 3,3 кв.м., коридор 1-12 площею 36,2 кв.м., кімнату 1-13 площею 13,2 кв.м., вбиральню 1-14 площею 14,1 кв.м., кімнату 1-15 площею 8,1 кв.м., кімнату 1-16 площею 16,5 кв.м.; 
- по надвірним будівлям та спорудам: ганок, 1/2 частину огорожі № 1.
Покласти на ОСОБА_2 перепланування та переобладнання відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості за відступлення від рівності часток нерухомого майна у розмірі 592384,91 грн.
2) У порядку поділу спільного майна подружжя поділити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310436100:05:002:0116, площею 1000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд:
- виділити у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
- виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором.
3) Встановити ОСОБА_1 безоплатний земельний сервітут з метою можливості користування приміщеннями ІІ поверху житлового будинку літ. А, площею 45 кв.м. відповідно до додатку № 3 до висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену штриховкою.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що 28 серпня 2004 року він уклав шлюб з ОСОБА_1 , який розірвано 19 січня 2021 року за спільною заявою. Під час шлюбу ними збудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, кадастровий № 5310436100:05:002:0116, площею 1000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд. Зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, набуте під час шлюбу за спільні кошти, а відтак йому належить 1/2 частка у спільному майні. Земельна ділянка на якій розташований будинок, набута дружиною в порядку приватизації, є її особистою приватною власністю. Проте, у разі поділу житлового будинку між колишнім подружжям, відповідно до статті 120 ЗК України співвласник має право отримати у власність відповідну частину земельної ділянки на якій розташований цей будинок.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 подано зустрічний позов, у якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позову зазначає, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 , на якій у 2009-2010 роках збудовано спірний житловий будинок. Оскільки коштів на будівництво житлового будинку у подружжя не було, ОСОБА_1 03 березня 2009 року уклала з ФОП ОСОБА_3 договір про надання поворотної фінансової допомоги, за яким отримала 400 000,00 грн для будівництва житлового будинку. ОСОБА_2 участі у будівництві житлового будинку не брав та жодних коштів не вкладав, а тому відповідач за первісним позовом вважає, що спірний будинок є її особистою приватною власністю. 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.
У порядку поділу спільного майна подружжя поділено в натурі житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , а саме:
Виділено у власність ОСОБА_2 належну йому частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року: 
- в житловому будинку літ. А: кімнату 1-4 площею 11,5 кв.м., кімнату 1-5 площею 11,9 кв.м., коридор 1-6 площею 2,9 кв.м., вбиральню 1-7 площею 2,5 кв.м., кухню 1-8 площею 7,3 кв.м.;
- по надвірним будівлям та спорудам: 1/2 частину огорожі № 1.
Виділено у власність ОСОБА_1 належну їй частку житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року: 
- в житловому будинку літ. А: коридор 1-1 площею 9,1 кв.м., кухню 1-2 площею 6,3 кв.м., кімнату 1-3 площею 29,9 кв.м., вбиральню 1-9 площею 4,6 кв.м., котельню 1-10 площею 3,1 кв.м., сходову клітину 1-11 площею 3,3 кв.м., коридор 1-12 площею 36,2 кв.м., кімнату 1-13 площею 13,2 кв.м., вбиральню 1-14 площею 14,1 кв.м., кімнату 1-15 площею 8,1 кв.м., кімнату 1-16 площею 16,5 кв.м.; 
- по надвірним будівлям та спорудам: ганок, 1/2 частину огорожі № 1.
Покладено на ОСОБА_2 перепланування та переобладнання відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості за відступлення від рівності часток нерухомого майна у розмірі 592 384,91 грн.
У порядку поділу спільного майна подружжя поділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310436100:05:002:0116, площею 1000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд:
- виділено у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
- виділено у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором.
Встановлено ОСОБА_1 безоплатний земельний сервітут, з метою можливості користування приміщеннями ІІ поверху житлового будинку літ. А, площею 45 кв.м. відповідно до додатку № 3 до висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену штриховкою.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у повернення сплаченого судового збору 10780,00 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок відмовлено.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 червня 2024 року заяву представника ОСОБА_1  – адвоката Ульянова Р.А. задоволено та виправлено описку в рішенні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року по об`єднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про поділ майна подружжя, визначення частки у спільному майні та зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок, а саме:
у 80 абзаці описової частини та у 12 абзаці резолютивної частини рішення зазначити вірно, що у власність ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором;
у 81 абзаці описової частини та у 13 абзаці резолютивної частини рішення зазначити вірно, що у власність ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року у частині варіанту поділу земельної ділянки не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохала суд: змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року в частині варіанту поділу земельної ділянки, зазначивши, що у порядку поділу спільного майна подружжя земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310436100:05:002:0116, площею 1000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд слід поділити наступним чином: 
- виділити у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором;
- виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи, викладені в апеляційній скарзі 
На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване рішення у частині поділу земельної ділянки є нелогічним та таким, що порушує принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.
Відповідач за первісним позовом зазначає, що хоча місцевий суд і послався на І варіант поділу земельної ділянки, але фактично ОСОБА_2 він виділив земельну ділянку, на якій перебуває нерухоме майно, присуджене ОСОБА_1 , а останній виділив ту частину земельної ділянки, на якій перебуває нерухоме майно, присуджене ОСОБА_2 .
Крім того, неправильне зазначення порядку поділу земельної ділянки призвело до встановлення земельного сервітуту ОСОБА_1 на виділеній останній земельній ділянці.
Щодо доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача за первісним позовом прохає суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року залишити без задоволення, оскільки заявлені апеляційні вимоги є такими, що задоволені у повному обсязі ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 червня 2024 року. 
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ульянов Р.А. під час судового засідання підтримав вимоги поданої апеляційної скарги і прохав під час її розгляду вийти за межі викладених доводів та вимог, з огляду на порушення місцевим судом норм матеріального права.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Варавін С.Д. під час судового засідання заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її безпідставність, з огляду на виправлення описки місцевим судом.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки доводи та вимоги поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 стосуються виключно питання поділу спірної земельної ділянки, а саме неправильного зазначення в оскаржуваному рішенні кольору, яким позначено згідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року виділену сторонам справи частину земельної ділянки, то підстави для перегляду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року в іншій частині колегією суддів відсутні.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20)).
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
У резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог (пункт 1 частини п`ятої статті 265 ЦПК України).
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина друга статті 264 ЦПК України).
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина шоста статті 367 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 220/421/17 зазначено, що «згідно зі статтею 11 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, враховуючи норми статей 27, 31 цього Кодексу, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Аналогічні норми містяться й у ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, це зокрема статті 13, 43, 49. Частиною першою, шостою статті 367 та частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та в межах заявлених позовних вимог. Змінювати за власним розсудом предмет і підставу позову суд апеляційної інстанції не уповноважений».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року в справі № 755/3293/16-ц зазначено, що «межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України, згідно з положеннями якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Таким чином, суд апеляційної інстанції був позбавлений процесуальної можливості вирішувати вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції при вирішенні справи по суті».
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено, зокрема у порядку поділу спільного майна подружжя поділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310436100:05:002:0116, площею 1000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд:
- виділено у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
- виділено у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором.
Побачивши допущену місцевим судом описку, представник ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою про її виправлення у рішенні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року, яка була задоволена ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 червня 2024 року, а саме постановлено:
у 80 абзаці описової частини та у 12 абзаці резолютивної частини рішення зазначити вірно, що у власність ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором;
у 81 абзаці описової частини та у 13 абзаці резолютивної частини рішення зазначити вірно, що у власність ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
Крім того, ОСОБА_1 не погодилася з рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року у частині варіанту поділу земельної ділянки та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохала суд: змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року в частині варіанту поділу земельної ділянки, зазначивши, що у порядку поділу спільного майна подружжя земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5310436100:05:002:0116, площею 1000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд слід поділити наступним чином: 
- виділити у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані синім кольором;
- виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 500 кв.м. відповідно до І варіанту поділу висновку експерта № 1/1-23 від 21 березня 2023 року позначену на плані зеленим кольором.
Аналізуючи зміст ухвали місцевого суду про виправлення описки від 24 червня 2024 року, яка не була оскаржена учасниками справи, та вимоги поданої первісним відповідачем апеляційної скарги вбачається, що вони є ідентичними та такими, що задоволені судом першої інстанції, а відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості їх переглянути із тих самих підстав, з яких вони вже були задоволені.
Крім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи норми процесуального права, аналізуючи матеріали справи, а також беручи до уваги процесуальну поведінку сторін справи, не вбачає підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів наголошує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України), а тому ініціювання апеляційного провадження за поданою ОСОБА_1 апеляційною скаргою, з огляду на заявлені останньою вимоги апеляційної скарги, а також попереднє задоволення місцевим судом поданої нею ж заяви про виправлення описки, не свідчить про сумлінне виконання особою, яка подала апеляційну скаргу вказаної вище норми цивільного процесуального законодавства.
При цьому колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, яка висловлена в судовому рішенні у справі №499/895/19 від 12 жовтня 2023 року, за якої сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог та доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи резолютивну частину ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 червня 2024 року, колегія суддів вважає, що вимоги поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними.
Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Ульянов Р.А., слід залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року – без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесені сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Ульянов Руслан Анатолійович – залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2024 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2024 року.

Головуючий                                                        В.П. Пікуль
Судді                                                                 О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко