справа № 361/846/23
провадження № 22-ц/824/15369/2024
головуючий у суді І інстанції Радзівіл А.Г.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
         8 жовтня 2024 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до         ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якому просив суд:
- припинити стягнення з нього, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання старшої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20;
- стягнути з ОСОБА_3 , аліментів на утримання старшої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття;
- стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у сумі 6 500 грн та судовий збір.
Позов обґрунтовував тим, що 3 вересня 2006 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва.
У шлюбі у них народилось двоє доньок: старша донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та молодша донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10 лютого 2020 року за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області справа № 361/8414/19 був розірваний шлюб між позивачем та відповідачем.
До розлучення вони всією сім`єю фактично проживали в квартирі АДРЕСА_1 .
Після розлучення старша донька ОСОБА_4 нетривалий період (до 27 жовтня 2020 року) переїхала до матері за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 .
На цей період донька ОСОБА_4 була переведена для навчання до м. Києва до загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій".
20 травня 2021 року Подільським районним судом міста Києва за заявою відповідача був виданий судовий наказ №758/12348/20 про стягнення з позивача, ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 листопада 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
2 червня 2021 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, листом № 29331, позивачу була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження від 2 червня 2021 року, виконавче провадження № НОМЕР_12.
Однак, відповідач подаючи заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двох доньок, вводила суд в оману, та зловживала своїми правами, оскільки фактично з жовтня 2020 року старша донька ОСОБА_4 не проживала з відповідачем та не знаходилась на її утриманні.
З жовтня 2020 року старша донька ОСОБА_4 не захотіла проживати з відповідачем, оскільки мати до неї почала застосовувала фізичне та психологічне насильство, у зв`язку з чим донька перебувала у важкому психологічному стані.
З 27 жовтня 2020 року старша донька ОСОБА_4 стала знову проживати з позивачем, її батьком, за колишньою адресою по АДРЕСА_3 .
З метою організації її навчання 27 жовтня 2020 року позивач звернувся із заявою до Директора загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_6 про звільнення від навчання доньки ОСОБА_4 з 29 жовтня 2020 року по 6 листопада 2020 року у зв`язку із сімейними обставинами.
19 листопада 2020 року позивач звернувся із заявою до Директора загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_6 з проханням організувати для доньки ОСОБА_4 здобуття загальної середньої освіти шляхом поєднання очної інституційної форми з сімейною (домашньою) формою здобуття освіти для самостійного опанування навчальних предметів.
З 16 лютого 2021 року старша донька ОСОБА_4 була переведена та продовжила по 31 серпня 2022 року навчання в Броварській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 5 Броварської міської ради Броварського району Київської області (Броварський ліцей №5 ім. Василя Стуса).
Окрім організації навчання доньки, позивач був змушений звертатись до спеціаліста для психологічної допомоги доньці ОСОБА_4 , на разі, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України спеціаліст виїхала та перебуває за кордоном.
З 27 жовтня 2020 року і до нині старша донька ОСОБА_4 проживає з позивачем, своїм батьком, за адресою АДРЕСА_3 .
Таким чином, старша донька ОСОБА_4 з жовтня 2020 року фактично проживає з позивачем, він здійснює її виховання, утримання та догляд.
Відповідач фактично не бере участі в утриманні та вихованні старшої доньки ОСОБА_4 .
Однак з позивача на користь відповідача стягуються аліменти, в тому числі на утримання старшої неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовий наказ Подільського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20 набрав законної сили та виконується в примусовому порядку.
Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач фактично самоусунулась і від виховання меншої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передавши на виховання дитину своїм батькам.
Таким чином, враховуючи, що старша неповнолітня донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем, її батьком, ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_3 , вважав за необхідне припинити стягнення з нього аліментів на її утримання, та як наслідок стягнути вказані аліменти на утримання старшої доньки з відповідача.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року позов задоволено частково.
Припинено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 4 листопада 2020 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20.
Стягнуто із ОСОБА_3 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь батька ОСОБА_2 починаючи з 1 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням представник ОСОБА_3 - Коваленко М.В. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року скасувати у частині припинення стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 починаючи з 4 листопада 2020 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі №758/12348/20, та ухвалити у цій частині рішення, яким припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 починаючи з 23 травня 2022 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що сторона відповідача не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо періоду, з якого вирішено припинити стягнення аліментів із   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 . А саме, у своєму рішенні суд вирішив припинити стягнення аліментів починаючи із 4 листопада 2020 року, мотивуючи тим, що донька ОСОБА_4 із 27 жовтня 2020 року проживає із батьком - ОСОБА_2 . При цьому, зміст судового рішення не містить чіткого посилання на докази, які дали підстави для суду вважати, що спільна донька сторін дійсно проживає із позивачем, починаючи із 27 жовтня 2020 року.
Вказує, що на підтвердження мотивів того, що дочка ОСОБА_4 проживала із позивачем починаючи із 27 жовтня 2020 року, стороною позивача додано до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_2 від 27 жовтня 2020 pоку, адресовану Директору загальноосвітнього навального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 із поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_6 (а.с. 19), в якій просив звільнення від навчання доньки ОСОБА_4 з 29 жовтня 2020 року по 6 листопада 2020 року у зв`язку із сімейними обставинами. Проте, така заява не містить даних про реєстрацію її в навчальному закладі, про вхідний її номер. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що така заява була розглянута навчальним закладом і за наслідками розгляду такої заяви дійсно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_4 від навчання у період із 29 жовтня 2020 року по 6 листопада 2020 року. Тому, відповідач вважає, що така заява є неналежним доказом того, що саме з 27 жовтня 2020 року ОСОБА_4 почала проживати із позивачем у м. Бровари.
Також вказує, що є неналежним доказом копія заяви ОСОБА_2 від 6 листопада 2020 pоку, яка адресована Директору загальноосвітнього навального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 із поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_6 щодо організації для ОСОБА_4 здобуття загальної середньої освіти шляхом поєднання очної інституційної форми з сімейною (домашньою) формою здобуття освіти для самостійного опанування навчання предметів за 8 клас, адже така заява теж написана ОСОБА_2 , проте не містить доказів її отримання навчальним закладом, вхідного номеру. Будь-яких інших доказів, у тому рахунку наказу щодо поєднання очної інституційної форми з сімейною (домашньою) формою здобуття освіти для самостійного опанування навчання предметів за 8 клас ОСОБА_4 .
Вказує, що стороною відповідача додано до матеріалів справи завірені належним чином копії паспортів громадян України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для виїзду за кордон, і як вбачається із закордонних паспортів, датою виїзду за межі території України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є 26 лютого 2022 року, повернення 13 травня 2022 року. Тобто, у вказаний період діти проживали із відповідачем та повністю перебували на її утриманні.
Зазначає, що ОСОБА_4 фактично почала безперервно проживати у квартирі позивача із травня 2022 року і зазначене не оспорюється стороною відповідача, та визнається стороною позивача. А тому, періодом фактичного безперервного проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_2 є саме із 23 травня 2022 року, а тому з цього часу сторона відповідача вважає за необхідне припинити стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на утримання ОСОБА_4 .
Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Попович В.С. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
ОСОБА_3 та її представник - адвокат Коваленко М.В. просили рішення суду першої інстанції скасувати у частині припинення стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 починаючи з 4 листопада 2020 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20, та ухвалити у цій частині рішення, яким припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 починаючи з 23 травня 2022 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року.
Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області Басенко Н.І. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
8 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від сторони позивача  про виклик свідка до суду, а саме неповнолітньої ОСОБА_4 .
В обгрунтування клопотання вказує, що 30 січня 2023 року стороною позивача в суді першої інстанції заявлялось відповідне клопотання, однак сторона відповідача заперечувала в його задоволенні. 
Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина перша та друга статті 367 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 зазначено, що […тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні].
Так, допит свідка, це фактичне здобуття нового доказу на стадії апеляційного провадження. В той же час, стороною позивача не зазначено об`єктивних перешкод для здобуття даних доказів у суді першої інстанції.
В суді першої інстанції відповідне клопотання було відхилено, стороною відповідача відповідна процесуальна дія не була оскаржена, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, у якому висловлювались би заперечення щодо відхилення відповідного клопотання позивача судом, сторона позивача також не подавала, тому в задоволенні клопотання позивача слід відмовити.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги та припинивши стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 починаючи з 4 листопада 2020 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20 та стягуючи із ОСОБА_3 аліменти в розмірі  частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_4 не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь батька ОСОБА_2 починаючи з 1 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття суд першої інстанції виходив із того, що представник відповідача не заперечувала про те, що станом на дату подачі позову до суду 1 лютого 2023 року дитина ОСОБА_4 проживає за місцем проживання та реєстрації свого батька ОСОБА_2 .
Апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком в повній мірі з урахуванням наступних обставин.
Судом першої інстанції встановлено, що 3 вересня 2006 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 786, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .
У шлюбі в них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 729 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 1264.
10 лютого 2020 року за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано.
Сторонами не заперечується та обставина, що до розірвання шлюбу вони проживали сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА від 18 червня 2021 року донька ОСОБА_4 зареєстрована з 8 червня 2021 року за адресою АДРЕСА_2 .
Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА від 11 грудня 2020 року донька ОСОБА_3 зареєстрована з 13 липня 2020 року за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно довідки ТОВ "ХЛР" від 17 травня 2023 року за № 8878 ОСОБА_3 , дійсно займає посаду фахівця, відділу медичного напрямку і працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ХЛР" м. Київ з 17 серпня 2021 року (наказ 111-к від 16.08.2021 року) форма працевлаштування основна.
Згідно довідки виданої директором Броварського ліцею № 5 ім. Василя Стуса Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 , дійсно навчалася у Броварській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 5 Броварської міської ради Броварського району Київської області (Броварський ліцей № 5 ім. Василя Стуса) з 1 вересня 2013 року по 28 серпня 2020 року та з 16 лютого 2021 року по 31 серпня 2022 року.
У період з 1 вересня 2020 року по 15 лютого 2021 року ОСОБА_4 була переведена для навчання до м. Києва до загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій", що підтверджується довідкою № 01-18/58 від 25 травня 2023 року, виданої директором даного навчального закладу ОСОБА_11 .
Із заяви від 27 жовтня 2020 року поданої ОСОБА_2 директору загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій"  ОСОБА_6 вбачається, що батько звернувся про звільнення від навчальних занять доньки ОСОБА_4 учениці 8 - Г класу з 29 жовтня 2020 року по 6 листопада 2020 року у зв`язку з сімейними обставинами.
19 листопада 2020 року позивач звернувся із заявою до Директора загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій"  ОСОБА_6 з проханням організувати для доньки ОСОБА_4 здобуття загальної середньої освіти шляхом поєднання очної інституційної форми з сімейною (домашньою) формою здобуття освіти для самостійного опанування навчальних предметів за 8 клас.
Згідно довідки від 25 травня 2023 року № 01-18/58 виданої директором загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_12 дійсно навчалася у спеціалізованій школі № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій Подільського району м. Києва у 8- Г класі з 1 вересня 2020 року (наказ від 31 серпня 2020 року № 36) по 15 лютого 2021 року (наказ від 15 лютого 2021 року № 14), вибула до ЗССО № 5 ім. В. Стуса м. Бровари Київської області.
Згідно акта обстеження житлових умов від 20 листопада 2022 року, складеним депутатом Броварської міської ради VIII скликання Веремчуком І.С. під час обстеження встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у акті зазначено, що при обстежені встановлено та сусідами підтверджено, що фактично за вказаною адресою поживають з 27 жовтня 2020 року: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка за вказаною адресою не зареєстрована.
В акті обстеження умов проживання № 30 від 16 січня 2023 року, складеним начальником відділу профілактики та захисту прав дитини ССД БМР БР КО ОСОБА_18 та головним спеціалістом відділу профілактики та захисту прав дитини ССД БМР БР КО ОСОБА_14 зазначено, що за адресою АДРЕСА_3 проживає та зареєстрований ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - донька проживає з 27 жовтня 2020 року, ОСОБА_5 за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає.
11 січня 2021 року Подільським районним судом міста Києва за заявою відповідача був виданий судовий наказ № 758/12348/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 листопада 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Як вбачається із вказаного наказу, судовий наказ, що набрав чинності 11 січня 2021 року, видано 20 травня 2021 року.
2 червня 2021 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цахло О.А. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_12).
2 червня 2021 року вказана постанова була направлена на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно розрахунку заборгованості, наданої державним виконавцем Цахло О. за виданим судовим наказом № 758/12348/20 від 20 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 листопада 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, станом на травень 2023 року рахується заборгованість в розмірі 190 000 грн.
18 лютого 2023 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_15 у Броварському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №128, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .
15 грудня 2023 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1978, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .
Згідно довідки виданої ректором Київського університету ринкових відносин від 17 травня 2023 року вих. 154/ВП, ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу 2022/2023 навчального року денної форми навчання Коледжу вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин", відділення правознавства. Навчання на контрактній основі. Термін навчання в коледжі з 1 вересня 2022 року по 30 червня 2026 рік.
Як вбачається із закордонних паспортів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , датою виїзду за межі території України є 26 лютого 2022 року, повернення 13 травня 2022 року.
23 травня 2022 року ОСОБА_3 на підставі Указу Президента України від 24.0.2022 року № 69/2022 року призвана в/ч НОМЕР_6 НГУ.
27 січня 2023 року на підставі наказу командира військової частини № НОМЕР_6 від 23 січня 2023 року № 3 о/с ОСОБА_3 звільнена в запас за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 27 березня 2023 року ОСОБА_2 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_8 , зарахованого відповідно розпорядження командира в/ч НОМЕР_9 від 19 березня 2023 року, зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду номера обслуги роти вогнепальної підтримки мотопіхотного батальйону.
Судом першої інстанції також встановлено, що із пояснень свідків, зібраних та зазначених письмових доказів, суд дійшов висновку, що дійсно дитина ОСОБА_4 почала проживати з батьком ОСОБА_2 з 27 жовтня 2020 року і проживає по даний час за адресою АДРЕСА_3 . 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно з ч., ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини.        
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року).
За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Суд першої інстанції враховуючи те, що згідно виданого 11 січня 2021 року Подільським районним судом міста Києва за заявою ОСОБА_3 судового наказу №758/12348/20 датою початку стягнення аліментів на двох дітей є 4 листопада 2020 року, тому встановивши, що старша донька проживає із батьком з 27 жовтня 2020 року, вважав, що стягнення аліментів на старшу доньку ОСОБА_4 повинно бути припиненим, саме із дати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу        ОСОБА_3 - 4 листопада 2020 року.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідачка не погоджується із періодом, з якого вирішено припинити стягнення аліментів із       ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та посилається на те, що  ОСОБА_4 фактично почала безперервно проживати у квартирі позивача із 23 травня 2022 року.
Також в апеляційній скарзі, відповідачка вказує на те, що стороною відповідача було додано до матеріалів справи завірені належним чином копії паспортів громадян України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для виїзду за кордон, і як вбачається із закордонних паспортів, датою виїзду за межі території України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є 26 лютого 2022 року, повернення 13 травня 2022 року. Тобто, у вказаний період діти проживали із відповідачем та повністю перебували на її утриманні.
В той же час, твердження відповідачки про те, що дочка сторін ОСОБА_4 почала проживати з батьком тільки з 23 травня 2022 року спростовуються матеріалами справи, а саме відповідними доказами, яким суд першої інстанції надав правильну оцінку.
Доводи апеляційної скарги про те, що зміст судового рішення не містить чіткого посилання на докази, які дали підстави для суду вважати, що спільна сторін донька дійсно проживає із позивачем, починаючи із 27 жовтня 2020 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи спростовуються: довідкою виданою директором Броварського ліцею № 5 ім. Василя Стуса Броварської міської ради Броварського району Київської області про те, що ОСОБА_4 , дійсно навчалася у Броварській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 5 Броварської міської ради Броварського району Київської області (Броварський ліцей № 5 ім. Василя Стуса) з 1 вересня 2013 року по 28 серпня 2020 року та з 16 лютого 2021 року по 31 серпня 2022 року; заявою від 27 жовтня 2020 року поданою ОСОБА_2 директору загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_6 , із якої вбачається, що батько звернувся про звільнення від навчальних занять доньки ОСОБА_4 учениці 8 - Г класу з 29 жовтня 2020 року по 6 листопада 2020 року у зв`язку з сімейними обставинами; заявою від 19 листопада 2020 року, відповідно до якої позивач звернувся із заявою до Директора загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій" ОСОБА_6 з проханням організувати для доньки ОСОБА_4 здобуття загальної середньої освіти шляхом поєднання очної інституційної форми з сімейною (домашньою) формою здобуття освіти для самостійного опанування навчальних предметів за 8 клас; довідкою від 25 травня 2023 року № 01-18/58 виданою директором загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів "Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій", про те, що ОСОБА_12 дійсно навчалася у спеціалізованій школі № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій Подільського району м. Києва у 8- Г класі з 1 вересня 2020 року (наказ від 31 серпня 2020 року № 36) по 15 лютого 2021 року (наказ від 15 лютого 2021 року № 14), вибула до ЗССО № 5 ім. В. Стуса м. Бровари Київської області; актом обстеження житлових умов від 20 листопада 2022 року, складеним депутатом Броварської міської ради VIII скликання ОСОБА_13 , в якому під час обстеження встановлено, що фактично за вказаною адресою поживають з 27 жовтня 2020 року: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка за вказаною адресою не зареєстрована; актом обстеження умов проживання № 30 від 16 січня 2023 року, складеним начальником відділу профілактики та захисту прав дитини ССД БМР БР КО ОСОБА_18 та головним спеціалістом відділу профілактики та захисту прав дитини ССД БМР БР КО ОСОБА_14 де зазначено, що за адресою АДРЕСА_3 проживає та зареєстрований ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - донька проживає з 27 жовтня 2020 року, ОСОБА_5 за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає.
Крім того, судом першої інстанції також встановлено із пояснень свідків, зібраних та зазначених письмових доказів, що дійсно дитина ОСОБА_4 почала проживати з батьком ОСОБА_2 з 27 жовтня 2020 року і проживає по даний час за адресою АДРЕСА_3 , а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги сторони відповідача зводяться в основному до висловлення своїх критичних зауважень до наданих позивачем доказів, однак своїх доказів у спростування заявлених позивачем обставин щодо проживання старшої доньки з батьком з 27 жовтня 2020 року, не надано.
Однак, як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції не надав оцінки доказам відповідачки, відповідно до яких, встановлено, що ОСОБА_4 перебувала на утриманні матері з 26 лютого 2022 року по 13 травня 2022 року, що підтверджується закордонними паспортами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , відповідно до яких датою виїзду за межі території України є 26 лютого 2022 року, повернення 13 травня 2022 року.
Таким чином, вказаний період підлягає виключенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.  
Враховуючи те, що суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про часткове задоволення позову про припинення стягнення аліментів, не виключив період з 26 лютого 2022 року по 13 травня 2022 року, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду змінити припинивши стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 4 листопада 2020 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20 за виключенням періоду з 26 лютого 2022 року по 13 травня 2022 року, оскільки було доведено позивачем та не спростовано відповідачем факт проживання дитини з батьком починаючи з 27 жовтня 2020 року.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2024 року змінити.
 Припинити стягнення з ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 4 листопада 2020 року, які стягуються відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року у справі № 758/12348/20 за виключенням періоду з 26 лютого 2022 року по 13 травня 2022 року.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                              К.П. Приходько
 
                                                                                        С.О. Журба