ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                     Головуючий І інстанції Чеснокова А.О.
10 грудня 2024 р.	Справа № 440/11378/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Першого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
24.09.2024 позивач Перший державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області звернувся до суду з позовом, яким просить:
  - визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосяна Г.М. від 11.09.2024 ВП № 76018110 про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн. 
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що ним як розпорядником коштів другого рівня до відкриття 11.09.2024 виконавчого провадження листом від 21.08.2024 № 61-25-01.22-39/61-25.04 «Про виділення додаткових коштів» для бюджетних асигнувань здійснено запит через ГУ ДСНС України у Полтавській області до Державної служби України з надзвичайних ситуацій розпорядника коштів першого рівня та замовлено додаткові кошти для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в сумі 63034,11 грн. за період з 07.09.2016 по 28.02.2028 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., що підтверджує вжиття в добровільному порядку заходів позивачем для належного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду, на підставі якого видано виконавчий лист № 440/1285/24 від 27.08.2024 року. Подальша виплата означених коштів залежала тільки від надходження бюджетних асигнувань від Державної служби України з надзвичайних ситуацій та не залежала від відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем виконавчих дій.
Також позивач зазначив, що відповідно до реєстру змін Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 12.09.2024 № 6483,6484 виділені додаткові кошти в сумі 63034,11 грн. на індексацію ОСОБА_1 та 1000 грн. на професійну правничу допомогу. Затверджені зміни до кошторису 1 ДПРЗ від 13.09.2024 № 48 були направлені в ГУ ДКСУ у Полтавській області для реєстрації та взяття на облік реєстру бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 16.09.2024 № 257 та платіжні інструкції від 16.09.2024 № 1958, № 1959, № 1960 для перерахування коштів згідно судового рішення. Станом 17.09.2024 згідно платіжних інструкцій від 16.09.2024 № 1958, № 1959, № 1960 ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.09.2016 по 28.02.2018.
У відзиві на адміністративний позов відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не погоджуючись з вимогами Першого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, зазначає, що   
11.09.2024 надійшла заява стягувача, ОСОБА_1 , щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 440/1285/24 виданого 27.08.2024 Полтавським окружним адміністративним судом за яким необхідно зобов`язати Перший державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.12.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше виплачених сум. За результатом розгляду заяви стягувача та наданих додатків 11.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76018110. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження 11.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника в сумі 32 000,00 грн. 20.09.2024 на адресу відділу надійшла відповідь боржника від 18.09.2024 вих.61-25-01.23-1682/61-25.01, згідно якої встановлено, що 17.09.2024 згідно платіжних інструкцій від 16.09.2024 № 1958, №1959, № 1960 ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.09.2016 по 28.02.2018. Отже рішення суду виконано боржником вже після відкриття виконавчого провадження, а саме 17.09.2024.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 відмовлено у задоволенні вимог позову Першого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області.
Висновок суду вмотивований тим, що рішення у справі № 440/1285/24 набрало законної сили 05.07.2024, проте дії, спрямовані на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, позивач розпочав вчиняти лише у серпні 2024 року, а фактичне виконання зазначеного судового рішення здійсненне боржником лише 16.09.2024, тобто вже після відкриття виконавчого провадження та винесення спірної постанови.
Суд зауважив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити вимоги позову у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує фактично аналогічними доводами, що наведені у позові. Крім того, позивач зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що за приписами ч.ч.2,3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2020 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ). виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. При прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Станом на 17.09.2024 1 державним пожежно-рятувальним загоном на виконання рішення суду згідно платіжної інструкції від 16.09.2024 № 1958, з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб 11346,14 грн. та військового збору 945,51 грн. з нарахованої суми індексації ОСОБА_1 виплачено 50 742,46 грн. Таким чином, спір вирішений Полтавським окружним адміністративним судом від 10.04.2024 у справі № 440/1285/24 носить майновий характер. Відтак, у даному випадку розмір виконавчих зборів має обраховуватися державним виконавцем з урахуванням суми нарахованого та виплаченого стягувачу грошового забезпечення у ВП № 76018100.
Також, позивач зазначив, що відхиляючи доводи позивача, суд першої інстанції наголошував на тому, що рішення у справі № 440/1285/24 набрало законної сили 05.07.2024, проте дії, спрямовані на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, позивач розпочав вчиняти лише у серпні 2024 року, а фактичне виконання зазначеного судового рішення здійсненне боржником лише 16.09.2024, тобто вже після виконавчого провадження та винесення спірної постанови. Проте суд не звернув уваги, що позивач скористався правом на касаційне оскарження рішення суду з підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України та подав на зазначене рішення суду 31.07.2024 касаційну скаргу. Після відмови у відкритті касаційного провадження позивач у добровільному порядку почав вчиняти дії щодо виконання рішення суду.
Також суд не звернув уваги, що виконання рішення суду ускладнювали допущені описки в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду щодо правильної назви відповідача, а також періоду проходження ним служби в 1 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління ДСНС України у Полтавській області.
Крім того, позивач зазначив, що виплата нарахованих коштів не здійснена одночасно з нарахування у зв`язку з відсутністю у позивача коштів, оскільки вони не є власністю останнього та не перебувають на його рахунках.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.
За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 440/1285/24, що набрало законної сили 05.07.2024, зокрема, зобов`язано Перший державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.12.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше виплачених сум.
27.08.2024 Полтавським окружним адміністративним судом для примусового виконання судового рішення виданий виконавчий лист № 440/1285/24 (а.с. 23).
02.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою, якою просила відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 27.08.2024 у справі № 440/1285/24 (а.с. 22).
11.09.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосян Г.М. відкрито виконавче провадження № 76018110. Боржнику наданий строк – 10 днів для виконання судового рішення(а.с. 24).
У межах виконавчого провадження № 76018110, згідно з положеннями ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосян Г.М. 11.09.2024 винесено постанову про стягнення з Першого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області суму виконавчого збору у розмірі 32000 грн. (а.с. 27).
11.09.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосян Г.М. винесено постанову ВП № 76018110 про стягнення з Першого державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області суму мінімальних витрат у розмірі 247,18 грн. (а.с. 26).
17.09.2024 Перший державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області звернувся до відповідача з листом, яким повідомив, що до відкриття виконавчого провадження вжито всіх належних заходів щодо добровільного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі № 440/1285/24 та нарахування ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період починаючи з 07.09.2016 по 28.02.2018. Листом № 61-25-01.22-39/61-25.04 як розпорядником коштів другого рівня для бюджетних асигнувань здійснено запит через ГУ ДСНС України у Полтавській області до ДСНС розпорядника коштів першого рівня та замовлено додаткові кошти в сумі 63034,11 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Відповідно до реєстру змін Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 12.09.2024 № 6483,6484 виділені додаткові кошти в сумі 63034,11 грн. на індексацію ОСОБА_1 та 1000 грн. на професійну правничу допомогу. Затверджені зміни до кошторису 1 ДПРЗ від 13.09.2024 № 48 були направлені в ГУ ДКСУ у Полтавській області для реєстрації та взяття на облік реєстру бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 16.09.2024 № 257 та платіжні інструкції від 16.09.2024 № 1958, № 1959, № 1960 для перерахування коштів згідно судового рішення. Позивач просив, закінчити дане виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду (а.с. 28).
20.09.2024 Перший державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області звернувся до відповідача з листом, яким зокрема, повідомив, що станом 17.09.2024 згідно платіжних інструкцій від 16.09.2024 № 1958, № 1959, № 1960 ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.09.2016 по 28.02.2018, та просив закінчити виконавче провадження № 76018110 від 11.09.2024 згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду (а.с. 29).
Відповідно до платіжної інструкції № 1958 від 16.09.2024, на виконання рішення суду № 440/1285/24 ОСОБА_1 виплачено 50742,46 грн, зараховано 17.09.2024 (31).
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені  Законом  № 1404-VIII.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до  ст. 5 Закону № 1404-VIII  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно п. 1 ч. 1, 5  ст. 26 Закону № 1404-VIII  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
У відповідності до ч. 5  ст. 26 Закону № 1404-VIII  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частинами 3 та 4 ст. 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи; державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 
Вичерпний перелік виконавчих документів за якими виконавчий збір не стягується визначено у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VІІІ.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Тобто, у разі виконання рішення немайнового характеру виконавець зобов`язує боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що виконання боржником рішення немайнового характеру у такий строк не є добровільним виконанням, оскільки відбувається у порядку процесуального примусу.
Зважаючи на це, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на обставину добровільного виконання ним рішення, оскільки із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження починається відлік примусового виконання рішення, можливість виконати боржником його у добровільному порядку втрачена.
За своєю правовою природою постанова про стягнення виконавчого збору є рішенням державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII).
Підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про примусове виконання рішення немайнового характеру є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення.
У випадку виконання боржником вимоги державного виконавця виконати рішення немайнового характеру протягом 10 робочих днів чи у більш пізній термін, стягнення виконавчого збору є правомірним.
Отже, у межах спірних правовідносин відсутні визначені законом умови та підстави не стягувати виконавчий збір.
Колегія суддів звертає увагу, що аналізуючи частину п`яту та шосту статті 26, частини першу – четверту статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII Верховний Суд (постанова від 28.04.2020 в справі № 480/3452/19) зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Верховний Суд у справі № 480/3452/19 зауважив, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Колегія суддів надає критичну оцінку доводам скаржника про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, оскільки у Законі № 1400-VIII початок примусового виконання рішення визначається статтею 26, відповідно до частини першої якої виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Таким чином подані 17.09.2024 та 20.09.2024 позивачем заяви про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ у зв`язку з добровільним, на його переконання, виконанням судового рішення, не змінює визначених законом умов та підстав для стягнення виконавчого збору.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.10.2023 у справі № 140/1126/23.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що спір вирішений Полтавським окружним адміністративним судом від 10.04.2024 у справі № 440/1285/24 носить майновий характер, оскільки зі змісту резолютивної частина судового рішення встановлено, що це судове рішення має зобов`язальний характер, оскільки судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів. Зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати індексації грошового забезпечення за період з 04.12.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.
За такого правового регулювання та обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосян Г.М. діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №76018110 є безпідставною, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області - залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	В.Б. Русанова    А.О. Бегунц   	
          Повний текст постанови складено  10.12.2024 року