КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 369/3383/23                                     Головуючий у 1 інстанції: Фінагеєва І.О.
        Провадження № 22-ц/824/12242/2024                  Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 грудня 2024 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Кафідової О.В., Оніщука М.І.,
секретар                                        Ткаченко В.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки,-
 
в с т а н о в и в:
 
В березні 2023 року заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки. Зазначав, що  відповідно до рішення державного реєстратора Сквирської міської ради Київської області Гузя А.Г. від 10.03.2021 року індексний номер: 57005619, за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,95 га з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085. Підставою для здійснення державної реєстрації права зазначені: розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства», витяг з Державного земельного кадастру серія та номер НВ-7116015322021 від 03.03.2021 року, виданий Міськрайонним управлінням у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Києво-Святошинською окружною прокуратурою встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Київське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування. Відповідно до інформації ДП «Київське лісове господарство» від 05.10.2021 року №02-02/750 спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, розташована в межах кварталу 50 виділ 5 Ірпінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство» (за матеріалами лісовпорядкування 1993, 2004 років), а на даний час в межах кварталу 50 виділ 9 Ірпінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство» (за матеріалами лісовпорядкування 2014 року). Спірна земельна ділянка не вибувала з постійного користування ДП «Київське лісове господарство», а розпорядження про її відведення у приватну власність не видавалось. Відтак, державна реєстрація права приватної власності за ОСОБА_1 відбулась незаконно. Перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085 у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства суперечить вимогам п,ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 ЗК України. Листом  від 05.10.2021 року № 02-02/750 ДП «Київське лісове господарство» повідомило, що не надавало згоди на вилучення (припинення) з постійного користування спірної земельної ділянки. Позивач наголошує на тому, що  під час відведення земельної ділянки у приватну власність порушений порядок зміни їх цільового призначення. Листом від 27.09.2021 року № 10-10-0.31-11178/2-21 Головне управління Держгеокадастру у Київській області повідомило, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085. В архіві відділу відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085. Листом від 20.10.2021 № 01.1-14/2155 Київська обласна державна адміністрація повідомила Києво-Святошинську окружну прокуратуру, що видані по 2010 рік розпорядження Київської обласної державної адміністрації передані на постійне зберігання до Державного архіву Київської області. На виконання запиту окружної прокуратури Державний архів Київської області надав відповідь за № 01-43/3032 від 29.11.2021 року що у документах архівного фонду «Київська обласна державна адміністрація» запитуване розрядження відсутнє. Також Києво-Святошинській окружній прокуратурі надійшов лист Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 14.02.2022 № 51/30-140 з долученою копією інформації з Державного архіву Київської області від 03.02.2022 № 01-43/206 зі змісту якої вбачається, що розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 обліковано у Журналі реєстрації розпоряджень Київської обласної державної адміністрації» за 2008 рік за заголовком: «Про виділення коштів». Відтак, Київська обласна державна адміністрація у 2008 році розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства не приймала. Це свідчить про відсутність волевиявлення держави на відчуження спірної земельної ділянки із державної власності. 15 листопада 2022 року Києво-Святошинською прокуратурою на адресу Бучанської районної адміністрації скеровано лист  за №55-4649 вих-22, в якому викладено виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності відведення земельної ділянки лісового фонду та запитано про вжиті заходи реагування до усунення цих порушень і повернення відповідної земельної ділянки у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду з метою захисту інтересів держави в судовому порядку. 23.11.2022 року  Бучанська районна державна адміністрація повідомила прокурора про невжиття заходів цивільно-правового характеру шляхом звернення до суду з позовною заявою до останнього набувача, у зв`язку з відсутністю можливості оплатити судовий збір.
У позові заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області просив:
усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.03.2021 року з індексним номером № 57005619 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085;
усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085, що розташована в с. Білогородка Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року у задоволенні позову заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області відмовлено.
В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про обрання неналежного способу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Зайняття спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення з порушенням норм ЗК України треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням володіння, порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. У постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Тобто, критерієм розмежування між негаторним і віндикаційним позовами є доведення неможливості виникнення у громадянина або юридичної особи права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення. Прокурор обрав належний спосіб захисту, ініціюючи негаторний позову. Судом першої інстанції не дав належної оцінки доводам прокурора про реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 на підставі фіктивних документів.
Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
В апеляційній інстанції представник прокуратури  підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судове засідання  представник Бучанської районної державної адміністрації Київської області  не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його  відсутність.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, 04 березня 2021 року за ОСОБА_1 була проведена державна реєстрація права власності на  земельну ділянку площею 0,95 га з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085. Підстава внесення запису: рішення державного реєстратора Сквирської міської ради Київської області Гузя А.Г. від 10 березня 2021 року індексний номер: 57005619.
Підставою для здійснення державної реєстрації права приватної власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 зазначено: розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства»; витяг з Державного земельного кадастру серія та номер НВ-7116015322021 від 03.03.2021 року, виданий Міськрайонним управлінням у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.
Згідно розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства» передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 9500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Згідно витягу з  Державного земельного кадастру серія та номер НВ-7116015322021 від 03.03.2021 року, виданого Міськрайонним управлінням у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_1. видана земельна ділянка кадастровий номер 3222480401:01:012:0085 площею 0, 9500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Відповідно до наданої інформації ДП «Київське лісове господарство» від 05.10.2021 року №02-02/750 земельні ділянки з кадастровими номерами 3222480401:01:012:0049, 3222480401:01:012:0047, 3222480401:01:012:0048, 3222480401:01:014:0152, 3222480401:01:014:0092 відносяться до земель лісогосподарського призначення, розташовані в межах кварталу 50 виділ 1 на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Земельні ділянки з кадастровими номерами 3222480401:01:009:0095, 3222480401:01:009:0094, 3222480401:01:009:0085 розташовані на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Ірпінського (Приморського) лісництва квартал 50, виділу 1, 12 на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.
Прокурором надані копії протоколів лісовпорядних нарад (лісовпорядкування 1993-2014 року), копію планшету кварталу 50 (лісовпорядкування 1993-2014 років); копію таксаційного опису виділів з проекту організації та розвитку лісового господарства Приміського лісництва (лісовпорядкування 1993-2014 років); копію планів лісонасаджень з схемою розташування лісових масивів (лісовпроядкування 2003, 2014 років), копія листа Міністерства екології та природних ресурсів України «Про погодження проектів організації та розвитку лісового господарства» та копія наказу Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 26.07.2019 року №92 «Про затвердження матеріалів лівсовпорядкування державних лісогосподарських підприємств, діяльність яких координується Київським обласним та по місту управлінням лісового та мисливського господарства».
Згідно інформації Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 07.10.2021 року № 04-48/1841 управління не надавало погодження на зміну цільового призначення земельних ділянок.
Листом від 05.10.2021 року № 31980/0/2-21 Секретаріат Кабінету Міністрів України повідомив Києво-Святошинську прокуратуру, що Кабінетом Міністрів не приймалося рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення із державної власності земельної ділянки із зазначеним у листі кадастровим номером.
Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.09.2021 року № 10-10-0.31-11178/2-21 у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085. В архіві відділу відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085.
Листом від 20.10.2021 № 01.1-14/2155 Київська обласна державна адміністрація повідомила Києво-Святошинську окружну прокуратуру, що розпорядження Київської обласної державної адміністрації, видані по 2010 рік передані на постійне зберігання до Державного архіву Київської області.
29.11.2021 року Державний архів Київської області повідомив що у документах архівного фонду «Київська обласна державна адміністрація» про відсутність запитуваного розрядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства».
Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначив, що у законний спосіб набув право власності на спірну земельну ділянку. 09.08.2007 року Київське обласне управління лісового та мисливського господарства надало дозвіл на вилучення земельної ділянки з наступним використанням для потреб не пов`язаних з веденням лісового господарства, що підтверджується листом № 01-04/333. 02.11.2007 року головою Київської обласної державної адміністрації Ульянченко В.І. наданий дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою 0,95 га ДП «Київлісгосп», переведення зазначеної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі її у його власність для ведення особистого селянського господарства на території Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується листом-дозволом № 44.6212.2. Державне підприємство «Київське лісове господарство» 25.12.2007 року надало погодження на припинення права користування земельною ділянкою з подальшим використанням для нелісогосподарських потреб, що підтверджується листом № 02-2564. 06.11.2008 року був розроблений проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення її до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у його власність для ведення особистого селянського господарства в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та погоджено із Києво-Святошинським відділом управління земельних ресурсів, Відділом містобудування та архітектури у Києво-Святошинському районі. Проект землеустрою також був погоджений із Києво-Святошинським відділом управління земельних ресурсів, Відділом містобудування та архітектури у Києво-Святошинському районі.13.11.2008 року Державне підприємство «Київське лісове господарство» сформувало рахунок-фактуру № СФ00-0079 на відшкодування збитків за вилучення земельної ділянки держлісфонду. 17.11.2008 року він  сплатив грошові кошти в розмірі 69 912,4 грн. на відшкодування збитків за вилучення земельної ділянки держлісфонду. В подальшому, розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 за підписом голови Ульянченко В.І. йому передано  у власність земельну ділянку площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Відмовляючи в позові заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що обраний прокурором спосіб захисту є неефективним. Колегія суддів погоджується з рішенням суду .
У позові заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області посилався на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085 відноситься до земель лісового фонду, які перебувають у державній власності, а розпорядження про її відведення у приватну власність не видавалось.
Відповідно до заявлених вимог заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області просив усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.03.2021 року з індексним номером № 57005619 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085; усунення перешкод у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га з кадастровим номером 3222480401:01:012:0085, що розташована в с. Білогородка Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.
Згідно зі статтею 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України.
Відповідно до статті 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.
Можливість набуття права приватної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення передбачена також положеннями статей 56, 57 ЗК України. Про зазначене також вказувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 53 зазначеної постанови).
Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 89)). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67)).
Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 70-71)).
Заволодіння земельними ділянками є неможливим лише в разі, якщо на такі ділянки в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності. Якщо ж закон допускає набуття права власності на земельні ділянки, але обмежує їх використання лише з певною метою, то передання ділянок з порушенням такого обмеження може свідчити про те, що право власності порушника на земельну ділянку не виникло, але не свідчить про неможливість заволодіння (зокрема неправомірного) земельною ділянкою.
З урахуванням наведеного визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном.
Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника - позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі№ 653/1096/16-ц (пункт 89), від 07 листопада 2018 року у справах  № 488/5027/14-ц (пункт 95) і № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від  14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц, від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 37)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово доходила висновку, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).
Держава, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, не є володільцем спірної земельної ділянки, але як власник має право володіння нею (частина перша статті 317 ЦК України). Тому права держави підлягають захисту шляхом витребування такої ділянки з володіння кінцевого набувача. Статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку.
Встановивши, що згідно посилань прокурора спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, вона вибула з володіння держави, право власності на неї зареєстроване за відповідачем, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що заявлений прокурором негаторний позов про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та повернення спірної земельної ділянки, не спрямований на ефективне відновлення права держави на спірну земельну ділянку, яка відноситься до земель лісового фонду.
Доводи апелянта про обрання правильного способу захисту не відповідає вищенаведеним нормам та висновкам Верховного Суду.   
Суд першої інстанцій правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку, що обраний прокурором спосіб захисту є неефективним. У контексті обставин цієї справи належним способом захисту прав держави є звернення до суду з вимогами про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, ураховуючи, що держава позбавлена права володіння земельною ділянкою.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і в справі  від 01 травня 2024 року в справі № 369/2869/22 (провадження № 61-15246св23).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Кафідова О.В.
 
                                                                                Оніщук М.І.