ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року	Львів	Справа № 380/5821/24 пров. № А/857/12725/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Кухар Н.А. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

                                                       в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП №132 від 06.03.2024 о/с “Про особовий склад”, виданого на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №380/9573/24, яким вважати інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського районного відділу поліції (далі - РВП) ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 , звільненим зі служби в поліції наказом ГУ НП №131о/с від 24.03.2023 (зі змінами), вважавши позивача звільненим зі служби в поліції наказом ГУ НП №131 о/с від 24.03.2023 (зі змінами), поновивши (похідна вимога) позивача на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП з 07.03.2024, стягнувши з відповідача на його користь заробітну плату (грошове забезпечення) за весь час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині про поновлення на посаді та стягнення коштів за один місяць вимушеного прогулу звернути судом до негайного виконання.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП №132 о/с від 06.03.2024 “Про особовий склад”, поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору ГУ НП з 07.03.2024, стягнуто з ГУ НП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49855,62 грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП та стягнення з ГУ НП на його користь середнього заробітку в межах платежу за один місяць в сумі 26239,99 грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів допущено до негайного виконання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ НП подало апеляційну скаргу, в якій неправильне застосування норм матеріального та через порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції у спорі який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, з настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано апеляційним судом, припинилися. Враховуючи обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №380/9573/23, у суб`єкта владних повноважень, в спірному випадку ГУ НП, відсутні законні підстави для невиконання остаточного судового рішення, що в спірному випадку має наслідком скасування наказу, яким поновлено позивача на посаді (на підставі рішення, яке скасовано судом апеляційної інстанції).
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що наказом ГУ НП №275 о/с від 20.05.2022 “Про особовий склад” було звільнено зі служби в поліції з 20.05.2022 майора поліції ОСОБА_1 (0063433), оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП відповідно до Закону України “Про Національну поліцію” №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII) за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Підставою видання наказу ГУ НП №275 о/с від 20.05.2022 “Про особовий склад” став наказ ГУ НП №1229 від 17.05.2022 “Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Червоноградського РВП ГУ НП, ВП №1 Червоноградського РВП у Львівській області”, яким, серед іншого, до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП майора поліції ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільненні зі служби в поліції.
Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та не погоджуючись зі звільненням з посади, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі №380/8164/22 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП №1229 від 17.05.2022 “Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Червоноградського РВП ГУ НП, ВП №1 Червоноградського РВП у Львівській області” в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП №275 о/с від 20.05.2022  “Про особовий склад”, поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП та стягнуто з ГУ НП на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 249091,40 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 53677,42 грн допущено до негайного виконання.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі №380/8164/22 наказом ГУ НП №541 о/с від 07.11.2022 “Про особовий склад” ОСОБА_1 було поновлено на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП, нараховано та виплачено на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 53677, 42 грн.
Крім того, вказаним наказом відповідно до п.п.2 п.2 ч.1 ст.65 Закону №580-VIII майора поліції ОСОБА_1 (0063433) переміщено на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП з 07.11.2022, встановивши посадовий оклад 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків.
У подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 апеляційну скаргу ГУ НП було задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі №380/8164/22 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.
З урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023, відповідачем прийнято оспорюваний наказ, яким вирішено скасувати наказ ГУ НП №541 о/с від 07.11.2022, виданий на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі №380/8164/22, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП. Вважати таким, що втратив чинність наказ ГУ НП у Львівській області №541 о/с від 07.11.2022, в частині переміщення майора поліції ОСОБА_1 (0063433) на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП. Накази ГУ НП №1229 від 17.05.2022, яким до майора ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції №275 о/с від 20.05.2022 “Про особовий склад” про звільнення майора поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), визнано такими, що видані правомірно. Відповідно до ч.9 ст.23 Закону України “Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України” майор поліції ОСОБА_1 , звільнений з поліції за вчинення дисциплінарного проступку, не може бути прийнятий на службу до поліції протягом трьох років з дня виконання наказу про звільнення. Вважати майора поліції ОСОБА_1 (0063433), інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП, звільненим зі служби в поліції з 24.03.2023, виплативши компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2023 році, у кількості 05 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки, встановивши премію за березень 2023 року в розмірі 204,262 %.
Позивачем оскаржено наказ №131о/с від 24.03.2023 до суду та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП №131 о/с від 24.03.2023 “Про особовий склад” в частині : п.2 “вважати таким, що втратив чинність наказ ГУ НП №541 о/с від 07.11.2022, в частині переміщення майора поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП”; п.5 в частині “вважати майора поліції ОСОБА_1 (0063433), інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП, звільненим зі служби в поліції, з 24.03.2023. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП з 05.04.2023. Стягнуто з ГУ НП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 130275,40 грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі №380/9573/23 наказом ГУ НП №486 о/с від 27.10.2023 “По особовому складу” ОСОБА_1 було поновлено на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП з 05.04.2023, нараховано та виплачено на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20226,99 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 апеляційну скаргу ГУ НП було задоволено, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі №380/9573/23 скасовано та ухвалено судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог повністю.
ГУ НП винесено наказ №132 від 06.03.2024 “Про особовий склад”, у якому зазначено : “На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №380/9573/23 скасувати наказ ГУ НП №486 о/с від 27.10.2023 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП. Вважати інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 (0063433), звільненим зі служби в поліції наказом ГУ НП №131 о/с від 24.03.2023 (зі змінами).
Вважаючи протиправним оспорюваний наказ, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виданий наказ №486 о/с від 27.10.2023 є індивідуальним актом, який був реалізований та вичерпав свою дію фактом його виконання (реалізації). Суд зазначив, що скасувавши наказ №486 о/с від 27.10.2023, відповідач не врахував того, що позивач був поновлений на посаді та виконував свої посадові обов`язки, відповідно його стаж служби в поліції збільшився, а також відбулись зміни щодо невикористаних відпусток. Суд дійшов висновку, що оскільки наказом №131 о/с від 24.03.2023 визначено, що наказ ГУ НП №541 о/с від 07.11.2022, в частині переміщення майора поліції ОСОБА_1 (0063433) на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП ГУ НП втратив чинність, позивача слід поновити на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Червоноградського РВП ГУ НП.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.2, 3 ч.1 ст. 371 КАС України віднесено до судових рішень, які виконуються негайно.
Згідно ч.2 ст.372 КАС України, судове рішення, яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Аналіз приведених вище норм дає підстави дійти висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде таке рішення суду в подальшому оскаржуватися.
Колегія суддів зазначає, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
Отже, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника є юридичним фактом, із настанням якого у працівника виникає право на відновлення його трудових правовідносин із роботодавцем, а роботодавець, у свою чергу зобов`язаний прийняти на виконання рішення суду про поновлення на роботі, яке у цій частині підлягає негайному виконанню відповідний наказ та внести запис у трудову книжку працівника.
Так, негайне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі №380/9573/23 було реалізовано відповідачем шляхом видачі №486 о/с від 27.10.2023 “По особовому складу” про поновлення позивача на займаній посаді з 05.04.2023.
Ключовим у розглядуваному випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення по справі №380/9573/23 про поновлення позивача на посаді.
Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 по справі № 2а-8044/09/1370, від 31.10.2023 по справі №460/10065/21 зазначив, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, отже, якщо суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у спорі який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано апеляційним судом, припинилися.
Враховуючи обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №380/9573/23, у ГУ НП відсутні законні підстави для невиконання остаточного судового рішення, що в спірному випадку має наслідком скасування наказу, яким поновлено позивача на посаді (на підставі рішення, яке скасовано судом апеляційної інстанції).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки, суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.1 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року по справі №380/5821/24 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук