Справа № 449/1/24                                Головуючий у 1 інстанції:  Савчак А.В. 
Провадження № 22-ц/811/1793/24                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 жовтня 2024 року м.Львів

Справа № 449/1/24
   Провадження № 22ц/811/1793/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -   Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Перемишляни 20 березня 2024 року у складі судді Савчака І.В. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,- 
встановив:
        2 січня 2024 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 324 996,75 грн. заборгованості по орендній платі. В обґрунтування позову посилається на те, що 9 жовтня 2023р. між ним (позивачем) та ОСОБА_2 укладено договір оренди № 09/10/23, за яким він (позивач) зобов`язався передати у тимчасове користування за плату опалубку, а орендар (відповідач) - прийняти в тимчасове користування опалубку та виплачувати орендодавцю орендну плату. Вказує, що виконав свої зобов`язання перед відповідачем та передав йому у тимчасове користування опалубку, що стверджується актом приймання-передачі від 11 жовтня 2023 року. Відповідач свої зобов`язання по договору оренди виконав частково. Станом на 14 грудня 2023 року заборгованість по орендній платі становить 324 996,75грн.
       Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 324 996, 75 грн. заборгованості. Вирішено питання судових витрат.
       Рішення суду оскаржує ОСОБА_2 . Посилається на неправильне застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що стало причиною невідповідності законності та обґрунтованості судового рішення. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що суд неналежно оцінив наявні докази, зокрема, не оцінив доводи відповідача про наявність свідків проведення розрахунків з позивачем. Зазначає, що суд не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про точну дату повернення орендованої опалубки, оскільки ФОП ОСОБА_3 не долучено жодних доказів, що орендована опалубка повернута саме 14 грудня 2023 року. Вказує, що орендовану опалубку повернуто 5 грудня 2023 року. Крім того стверджує, що зобов`язання за даним договором оренди частково виконані третіми особами, зокрема: ОСОБА_4 , який перерахував позивачу 10 000 грн., а ОСОБА_5 - 30 000 грн. Вважає, що сума заборгованості по орендній платі за опалубку є завищеною.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника  ОСОБА_1 ,  перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
       Встановлено, що 9 жовтня 2023 року між ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди № 09/10/23, за яким орендодавець зобов`язався передати у тимчасове користування за плату опалубку, а орендар - прийняти в тимчасове користування опалубку та виплачувати орендодавцю орендну плату. 
       Актом приймання-передачі від 11 жовтня 2023 року стверджується, що позивач свої зобов`язання перед відвідачем виконав та передав йому у тимчасове користування опалубку. 
       Відповідач свої зобов`язання по договору оренди виконав частково. Станом на 14 грудня 2023 року заборгованість по орендній платі становить 324 996,75грн.
       Згідно із п.п.1.1, 1.2 договору сторони погодили, що передача майна в оренду здійснюється згідно з додатками № 1та №2 до договору, який по суті є актом передачі майна в оренду.
       Відповідно до п.п. 2.2. договору орендар зобов`язаний повернути опалубку орендареві не пізніше 9 січня 2024 року.
       Докази про виконання орендарем умов договору щодо сплати орендодавцеві коштів за оренду опалубки не надані. Згідно розрахунку заборгованості по орендній платі станом на 14 грудня 2023 року така заборгованість становить 324 996,75грн.
       Уклавши договір оренди, на умовах, викладених у ньому, ОСОБА_2 тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.
       Несвоєчасна оплата відповідачем орендної плати свідчить про порушення ним договірних зобов`язань.
       Згідно із ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
       Відповідно до ч.1 ст.626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Згідно із ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до ч. 1 ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
       Внаслідок укладення договору оренди ОСОБА_2 тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови цього договору.
       Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. 
       Згідно із ч. 1 ст. 759 цього Кодексу за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
       Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
       Згідно із ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 цього Кодексу, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
       Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Згідно зі ст.ст. 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
       Згідно із ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
       На підставі аналізу наявних у справі доказів судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не виконані зазначені у договорі оренди зобов`язання щодо сплати вартості оренди та своєчасного повернення орендованого обладнання відповідно до умов договору. Ці висновки суду не спростовані належними та допустимими доказами.
       З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам та не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції не встановлені.
       Керуючись:ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд ,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2024 року. 

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк