Справа № 462/1747/24                         Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 22-ц/811/1324/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       12 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
за участю секретаря: Псярук О.В.
з участю: ОСОБА_1 та його представника – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що неповнолітній син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач жодним чином не утримує дитину, оскільки в листопаді 2021 року виїхала до Польщі. Про добровільну оплату нею аліментів домовитися не видалося за можливе. 
Відтак, просив суд стягнути на його користь аліменти.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, - відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на обставини, встановлені постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2023 року у справі № 462/3673/22, а саме, що син сторін  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком. Вказує, що суд безпідставно переклав на позивача обов`язок доказування обставин, про які може знати та надати докази лише відповідачка, зокрема про стан її здоров`я та матеріальне становище. При цьому, вказані обставини при наявності доказів можуть мати значення лише для визначення розміру аліментів, а не для відмови у стягненні таких. Просить рішення суду скасувати та постановити нову постанову про задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник – ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без її участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Судом установлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований разом з позивачем ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстром відомостей Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №151816 від 16 лютого 2024 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , зазначаються ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 .
Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - розірвано.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1350 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.10.2016.
Постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2023 року, вирішено припинити з дня набрання цим рішенням законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 січня 2017 року по справі №462/5320/16-ц, у розмірі 1350 грн. щомісяця, починаючи з 05 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні, що підтверджуєься довідкою виданою Вороцівським старостинським округом №1.
Доказів того, що відповідачка не є працездатною особою та не може надавати матеріальну допомогу матеріали справи не містять, а тому суд прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Тому, враховуючи вік дитини, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини в їжі, одязі, засобах гігієни, забезпеченні необхідних побутових умов та умов для духовного і фізичного розвитку, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку підлягають до задоволення.
Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та підлягають до часткового задоволення.
Ураховуючи наведене, рішення суду слід скасувати ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року скасувати та постановити нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів – задовольнити частково. 
Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  в розмірі  у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти вимог відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 25.11.2024

Головуючий        
                                               
Судді