25.09.24
22-ц/812/1406/24
Єдиний унікальний номер судової справи: 489/8348/21
Номер провадження: 22-ц/812/1406/24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
25 вересня 2024 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів – Тищук Н.О. Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання – ОСОБА_1 ,
за участю: представника позивача - адвоката Кучерявої Т.Ю., представника відповідача - адвоката Воробьйова В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 , подану в його інтересах 
адвокатом Воробйовим Володимиром Леонідовичем
на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді - Коваленка І.В., в приміщенні того ж суду по справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Територіальної громади міста в особі Миколаївської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою

в с т а н о в и л а:

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Територіальної громади міста в особі Миколаївської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою.
Позов обґрунтовувала тим, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївської нотаріальної контори Балкіною О.Л. від 23 грудня 2002 року вона успадкувала 3/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 серпня 2018 року, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 13 серпня 1984 належить 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 січня 2019 року, яке набрало законної сили 01 березня 2019 року вказане домоволодіння поділене між нею та ОСОБА_2 в натурі. 
Так, ОСОБА_3 , якій належить 3/5 частки житлового будинку, виділено у власність частину житлового будинку літ. «А-1» (одноповерховий житловий будинок 1923 року) з прибудовою літ. «А» , за адресою: АДРЕСА_1 , з наступними приміщеннями: 1-1 – кухня, площею 9,10 кв.м.; 1-2 – передпокій, площею 8,9 кв.м.; 1-3 – житлова кімната, площею 12,6 кв.м.; 1-4 – житлова кімната, площею 14,80 кв.м.; 1-5 – санвузол, площею 4,2 кв.м.; Надвірні узаконенні господарські будови: Навіс літ. «К», 2009 року, площею 16,5 кв.м. - 3868 грн.; Навіс літ. «М», площею 5,9 кв.м.- 1462 грн.; 3/5 частини № 3-8 – огорожа з воротами – 7021 грн.; 3/5 частини № І – замощення -1200 грн.; 3/5 частини № 1 – водяна колонка -173 грн. Реальна частка складає 33/100 (63709: 193702буд.), що на 27/100 менше від частки, що ідеально належить 3/5 або 60/100 частин.
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 вересня 2019 року № 1095 частині домоволодіння, яка належить ОСОБА_3 , надана нова адреса: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим остання зареєструвала право власності на окремий житловий об`єкт з розміром частки 1/1 за адресою:  АДРЕСА_2 .
Земельна ділянка за адресою домоволодіння та прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_2 (в межах земельної ділянки по АДРЕСА_3 ) становить 680 кв.м. є сформованою, кадастровий номер: 4810136900:04:015:0021 та перебуває у комунальній власності територіальної громади в особі Миколаївської міської ради.
Протягом тривалого часу між нею та ОСОБА_2 існують суперечки у користуванні земельною ділянкою, а тому в позасудовому порядку неможливо здійснити реальний поділ земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні, угоди про спосіб виділу ділянки ОСОБА_3 із загального майна не досягнуто. 
Відповідно до висновку експерта № 115-178 за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 18 листопада 2021 року, здійсненого судовим експертом РТПП Миколаївської області Шапошниковою Е.О. визначення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників, з технічної точки зору є можливим. Експертом визначено один варіант порядку користування земельною ділянкою з урахуванням щільності забудови і він відповідає ідеальним часткам співвласників домоволодіння.
ОСОБА_3 виділяється частина земельної ділянки загальною площею 408,00 кв.м, ОСОБА_2 виділяється частина земельної ділянки загальною площею 272,00 кв.м, що відповідає їх ідеальним часткам. 
Посилаючись на наведені обставини та неможливість в досудовому порядку визначити порядок користування спірною земельною ділянкою, позивачка просила суд визначити між нею та ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою (кадастровий номер: 4810136900:04:015:0021) загальною площею 680 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі судової земельно-технічної експертизи, виділивши в особисте користування власнику будинку за вказаною адресою ОСОБА_3 частину земельної ділянки загальною площею 408,00 кв.м з відділенням за точками по лінії земельних ділянок: 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2024 року позов задоволено частково. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 680 кв.м., кадастровий номер: 4810136900:04:015:0021, розташованої в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 (в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 ), за варіантом № 2 висновку № 23-2804 судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Миколаївського відділення Одеського Науково-Дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Яновською С.М. 30 травня 2023 року, відповідно до якого:
ОСОБА_3 з часткою 3/5 пропонується у користування земельна ділянка площею 408,00 кв.м., в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями - 80,20 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 73,10 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами - 7,10 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом - 327,80 кв.м.
ОСОБА_2 з часткою 2/5 пропонується у користування земельна ділянка площею 272,00 кв.м, в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями - 143,80 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 94,70 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами - 49,10 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом - 128,20 кв.м.
Вхід (в`їзд) № 4 шириною 4,37 м на частину земельної ділянки, яка пропонується у користування ОСОБА_3 , залишається у користуванні ОСОБА_3 .
Вхід (хвіртка) шириною 1,70 м на частину земельної ділянки, яка надається у користування ОСОБА_2 , пропонується організувати від стіни гаража літ. «Б» до межі ділянки, яка надається у користування ОСОБА_3 .
Зазначений варіант передбачає перенесення навісу літ. «К», який належить ОСОБА_3 на частину ділянки, яка пропонується їй в користування, та перенесення вбиральні літ. «Е», яка належить ОСОБА_2 згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 січня 2019 року, на частину ділянки, яка передається відповідно до побажань ОСОБА_3 розроблено з відступом від будівельних норм та правил, так як запропонована організація входу (хвіртки) для відповідача на земельну ділянку, яка пропонується їй у користування в користування дорівнює 1,70 м. Графічне зображення порядку користування земельною ділянкою зображено в додатку № 2 до висновку № 23-2804 судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2023 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір 908,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 половину витрат на залучення експерта 7169,40 грн. У іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням встановлених обставин та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визначення порядку користування спірною земельною ділянкою між сторонами за варіантом № 2 висновку експерта № 23-2804 судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2023 року, який відповідає ідеальним часткам сторін в домоволодінні до його поділу в натурі та враховує інтереси обох співвласників.
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2024 року вирішено питання про витрати на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Воробйов В.Л., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення, встановивши частину земельної ділянки загального користування площею 44 кв.м., що визначена на графічному додатку №2 до висновку експерта №23-2804 по варіанту №1. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що з рішенням не погоджується частково в частині, що порушує його право на користування часткою земельною ділянки, що визначена в додатку №2 до висновку експерта за варіантом №1 та позначена на графічному зображені жовтим кольором оскільки ця частина земельної ділянки загального користування площею 44 кв.м. та через нею здійснюється прохід (проїзд) шириною 6,07 м на земельну ділянку для співвласників через існуючи ворота з хвірткою АДРЕСА_1 . Іншого порядку в`їзду та виїзду зробити неможливо, оскільки на території відповідача знаходиться гараж, позначений на платі літ. «Б», 1981 року побудови, площею 24 кв.м. Крім цього, не враховано, що на фото таблиці (фото 5,6) вздовж будинку позивачки знаходяться елементи інфраструктури відповідача, а саме: водопровід з встановленим лічильником і під земельною ділянкою система водовідведення, кабель живлення електроенергії для будинку і господарських споруд. Крім того, експертом не був запропонований варіант з встановленням сервітуту.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивачки - адвокат Кучерява Т.Ю. просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, який приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївської нотаріальної контори Балкіною О.Л. від 23 грудня 2002 року, ОСОБА_3 успадкувала 3/5 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 серпня 2018 року, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів від 13 серпня 1984 року, належить 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_5 .
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 січня 2019 року у справі № 489/5198/18, яке набрало законної сили 01 березня 2019 року домоволодіння АДРЕСА_1 було розділене в натурі між сторонами згідно варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи № 125-087 від 26 листопада 2018 року.
При цьому, при поділі домоволодіння в натурі реальна частка ОСОБА_3 склала 33/100, що на 27/100 менше від частки, що ідеально належить 3/5 або 60/100 частин, а ОСОБА_2 67/100, що на 27/100 більше від частки, що ідеально належить 2/5 або 40/100 частин.
Графічно розподіл домоволодіння між співвласниками відображений в Додатку №1 варіанту 1 висновку судової будівельно-земельно-технічної експертизи № 125-087 від 26 листопада 2018 року.
У зв`язку із поділом в натурі домоволодіння припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням між сторонами вказаним рішенням суду не встановлювався.
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу:195540408 від 03 січня 2020 року підтверджується, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2005 року та рішення Ленінського районного суд міста Миколаєва від 29 січня 2019 року ОСОБА_3 є власником з часткою 1/1 житлового будинку з господарськими будівлями і порадами за адресою: АДРЕСА_2 .
Виділення частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (Літ. А-1 приміщеннями з № 1-1 по №1-5 загальною площею49,6 м.кв, літ. К, М, 3/5 частини №№ 3-8, І, 1), яка належить ОСОБА_3 з наданням нової адреси: АДРЕСА_2 , здійснено на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 вересня 2019 року № 1035.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4812455912021 від 17 листопада 2021 року, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (в межах території земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) загальною площею 0,0680 га, за кадастровим номером: 4810136900:04:015:0021, яка відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить до комунальної власності.
До звернення до суду на замовлення ОСОБА_3 судовим експертом РТПП Миколаївської області Шапошниковою Е.О. 18 листопада 2021 року було складено висновок експерта № 115-178 за результатами проведення судового земельно-технічного дослідження. 
Згідно вказаного експертного дослідження запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників, визначення якого з технічної точки збору є можливим. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2023 року за клопотанням відповідача було призначено судову земельну технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Згідно висновку експерта № 23-2804 судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2023 року визначити порядок користування земельною ділянкою  АДРЕСА_6 відповідно до ідеальних часток з урахуванням варіантів поділу домоволодіння, технічно можливо.
Судовим експертом запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою. Усі запропоновані за висновком експерта варіанти не передбачають встановлення земельного сервітуту, оскільки фактично на момент проведення експертизи склався реальний порядок користування господарськими будівлями та спорудами.
Згідно першого варіанту, який відповідає порядку користування, що склався між сторонами.
Позивач ОСОБА_3 з часткою 3/5 користується земельною ділянкою площею 141,17 кв.м., в т.ч. в особистому користуванні під будівлями - 95,50 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 73,10 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами – 22,40 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом – 23,67 кв.м.; в загальному користуванні під двором – 22,00 кв.м.
Відповідач ОСОБА_2 з частиною 2,5 користується земельною ділянкою площею 538,83 кв.м, в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями – 128,50 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 94,70 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами – 33,80 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом – 388,33 кв.м.; в загальному користуванні під двором – 22,00 кв.м.
Вказаний варіант порядку користування земельною ділянкою не відповідає ідеальним часткам. 
Різниця площі земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні співвласників у порівнянні з ідеальними частками становить: у позивача ОСОБА_3 фактично у користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 141,17 кв. м., що на 266,83 кв. м. менше ідеальної частки (408,00 кв.м.); у відповідача ОСОБА_2 фактично у користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 538,83 кв.м., що на 266,83 кв.м. більше ідеальної частки (272,00 кв.м.).
Прохід (проїзд) шириною 6,07 м на земельну ділянку для співвласників здійснюється через існуючі ворота з хвірткою АДРЕСА_1 .
Другий варіант, розроблений експертом за побажаннями позивачки відповідає ідеальним часткам сторін.
Позивачу ОСОБА_3 з часткою 3/5 пропонується у користування земельна ділянка площею 408,00 кв.м., в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями - 80,20 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 73,10 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами - 7,10 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом - 327,80 кв.м.
Відповідачу ОСОБА_2 з часткою 2/5 пропонується у користування земельна ділянка площею 272,00 кв.м, в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями - 143,80 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 94,70 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами - 49,10 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом - 128,20 кв.м.
Вхід (в`їзд) № 4 шириною 4,37 м на частину земельної ділянки, яка пропонується у користування позивача ОСОБА_3 , залишається у користуванні ОСОБА_3 .
Вхід (хвіртка) шириною 1,70 м на частину земельної ділянки, яка надається у користування відповідача ОСОБА_2 , пропонується організувати від стіни гаража літ. «Б» до межі ділянки, яка надається у користування ОСОБА_3 .
Окрім того, зазначений варіант передбачає перенесення навісу літ. «К», який належить ОСОБА_3 на частину ділянки, яка пропонується їй в користування, та перенесення вбиральні літ. «Е», яка належить відповідачу ОСОБА_5 згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.01.2019, на частину ділянки, яка передається відповідно до побажань позивача розроблено з відступом від будівельних норм та правил, так як запропонована організація входу (хвіртки) для позивача на земельну ділянку, яка пропонується їй у користування в користування дорівнює 1,70 м.
Третій варіант, розроблений експертом за побажаннями відповідача ОСОБА_2 .
Так, позивачу ОСОБА_3 з часткою 3/5 пропонується у користування земельна ділянка площею 129,34 кв.м., в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями - 95,50 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 73,10 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами - 22,40 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом - 33,84 кв.м.
Відповідачу ОСОБА_2 з часткою 2/5 пропонується у користування земельна ділянка площею 550,66 кв.м, в т.ч.: в особистому користуванні під будівлями - 128,50 кв.м., в т.ч.: під житловими будівлями - 94,70 кв.м.; під господарськими будівлями та спорудами - 33,80 кв.м.; в особистому користуванні під двором та городом - 388,32 кв.м.; в загальному користуванні під двором 33,84 кв.м.
Наданий варіант порядку користування земельною ділянкою не відповідає ідеальним часткам. Різниця площі земельної ділянки, яка фактично пропонується у користування співвласників у зрівнянні з ідеальними частками становить: - у позивача ОСОБА_3 фактично пропонується у користування земельна ділянка загальною площею 129,34 кв.м., що на 278,66 кв. м. менше ідеальної частки (408,00 кв.м.); - у відповідача ОСОБА_2 фактично пропонується у користування земельна ділянка загальною площею 550,66 кв.м, що на 278 кв.м. більше від ідеальної частки (272,00 кв.м.).
Прохід (проїзд) шириною 6,07 м на земельну ділянку для співвласників здійснюється через існуючі ворота з хвірткою АДРЕСА_1 .
Межі земельних ділянок за варіантами №№ 1-3 графічно зображені у додатках №№ 1 -3 та детально описані у дослідницькій частині.
До висновку експерта додаються графічні зображення варіантів порядку користування земельною ділянкою, на яких зображені кольорові частини земельних ділянок співвласників, а саме: позивача ОСОБА_3 - ділянка блакитного кольору; відповідача ОСОБА_2 - ділянка земельного кольору; ділянка загального користування - жовтого кольору.
Представник позивача - адвокат Кучерява Т.Ю. у наданих до суду 09 липня 2024 року запереченнях щодо висновку експерта № 23-2804 вказала на те, що лише другий варіант експертизи відповідає ідеальним часткам сторін. Тому позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з огляду на цей варіант судової земельно-технічної експертизи, проведеної за клопотанням відповідача, та висновку судового експерта від 18 листопада 2021 року, який надано позивачкою. 
Проти інших двох запропонованих судовим експертом варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою позивачка категорично заперечує, оскільки вони суттєво не відповідають ідеальним часткам сторін та в разі їх застосування не призведе до врегулювання спору. 
Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції ніяких заперечень щодо висновку судової земельно-технічної експертизи та розроблених варіантів щодо порідку користування земельною ділянкою не висловлював.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (стаття 152 ЗК України).
До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (стаття 377 ЦК України).
Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина 1 статті 356 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.  Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.  Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
За змістом частин 1, 4 статті 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16.
Отже, суд першої інстанції дослідив зазначений висновок судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2024 року та встановив, що експертом на підставі копії кадастрового плану земельної ділянки, копії витягу з Публічної кадастрової карти, копії геодезичної зйомки земельної ділянки враховано витяги обох сторін з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо часток у праві власності та технічні паспорти МБТІ, наявність на ній господарських будівель і споруд. Не встановлено, що сторони за результатами розгляду цієї справи позбавлені можливості використання господарських будівель.
З урахуванням встановлених обставин, оскільки висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 30 травня 2024 року № 23-2804 згідно другого варіанту порядок користування запропоновано встановити, виходячи з ідеальних часток належним сторонам та без визначення земельної ділянки загального користування враховуючи неприязні стосунки між сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та визначення порядку користування земельною ділянкою саме за другим варіантом судової земельно-технічної експертизи відповідно до належних часток співвласників домоволодіння з урахуванням їх інтересів. 
Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом, того, що вздовж будинку позивачки знаходяться елементи інфраструктури відповідача, а саме: водопровід з встановленим лічильником і під земельною ділянкою система водовідведення, кабель живлення електроенергії для будинку і господарських споруд не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено під час апеляційного розгляду, що усі прилади для обліку комунальних послуг знаходяться в домоволодінні відповідача, водяний колодязь розташований на вулиці біля подвір`я. Експерт, розробляючи варіанти користування земельної ділянкою кожним із співвласників виходив з того, що домоволодіння кожного із співвласників забезпечені необхідними інженерними комунікаціями, здатні самостійно функціонувати, відокремлено одне від одного, а тому експертом не було запропоновано варіант з встановленням сервітуту.
Доводи апеляційної скарги про те, що потрібно встановити право на користування часткою земельною ділянки, що визначена в додатку № 2 до висновку експерта за варіантом № 1 та позначена на графічному зображені жовтим кольором, оскільки ця частина земельної ділянки загального користування площею 44 кв.м. та через яку здійснюється прохід (проїзд) шириною 6,07 м на земельну ділянку для співвласників через існуючи ворота з хвірткою АДРЕСА_1 . Іншого порядку в`їзду та виїзду зробити неможливо, оскільки на території відповідача знаходиться гараж, позначений на платі літ. «Б», 1981 року побудови, площею 24 кв.м. не є слушними, оскільки такий порядок користування земельної ділянки не відповідатиме ідеальній частці домоволодіння позивачки та порушуватиме її права.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, які ухваленні з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Воробйовим Володимиром Леонідовичем - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Н.О. Тищук 

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2024 року.