ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/516/24	Головуючий у 1-й інстанції Чапаєв Р.В. 	
Провадження № 22-ц/817/989/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 951/516/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Головацький Василь Федорович, на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року, ухваленого суддею Чапаєвим Р.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
       у липні 2024 року, товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі за текстом- ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») звернулося в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 62572,12 грн та витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
       В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 01.07.2023 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № 827060723 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Строк позики складав 30 днів, дисконтна (знижена) процентна ставка - 0,99% на день (361,35 грн річних), процентна ставка позаакційна (базова) в день - 2,99% на день (1091,35% річних) фіксована, дата повернення позики 31.07.2023.
       На період строку дії позики нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,99% за кожен день користування позикою. У разі користування позикою понад строк, з наступного дня після спливу строку, нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,99% на день перераховується, і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка у розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. Позикодавець свої зобов`язання виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5 200,00 грн. Однак відповідач умови договору не виконував, і станом на 05.07.2024 утворилась заборгованість в розмірі 62572,12 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5200,00 грн, заборгованість за процентами 57372,12 грн, що стало підставою для звернення з позовом до суду.
       Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 17.09.2024, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено повністю.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № 827060723 від 01.07.2023, у розмірі 62 572 грн 12 коп. (шістдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн 12 коп., з них: 5200 грн заборгованість за тілом кредиту та 57 372 грн 12 коп. заборгованість за процентами.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Головацький В.Ф., подав апеляційну скаргу, вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильним застосування норм матеріального права, тому просив рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17.09.2024 по справі № 951/516/24 — змінити, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість в розмірі 6 744,40 грн, а саме, 5200,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1544,40 заборгованість за процентами. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір в розмірі 261,15 гривень.
        Апеляційна скарга, мотивована тим, що оскільки договором надання грошових коштів у позику № 827060723 від 01.07.2023 визначений строк його дії, який становить 30 днів, то саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачеві відсотки за користування позикою, які, із урахуванням невиконання відповідачем зобов`язань у визначений договором строк, становлять 0,99 %. Вважає, що виходячи із суми позики у розмірі 5200,00 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 0,99% за день (п. 1.4. Договору) та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, враховуючи відсутність факту пролонгації Договору, заборгованість відповідача по відсоткам за договором надання грошових коштів у позику № 827060723 від 01.07.2023 становить 1544,40 грн, зокрема: 5 200,00 грн х 0,99 % = 51,48 грн сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами - 51,48 х 30 (строк дії договору) = 1544,40 грн.
       А, тому у суду були підстави відповідно до статті 1048 ЦК України стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 31.07.2023. Після закінчення строку його дії у суду відсутні правові підстави стягувати передбачені договором проценти. Визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих процентах за користування позикою в сумі 57 372,12 гривень розрахована позивачем до 05.07.2024, в той же час, строк надання позики встановлений договором складає 30 днів, що виходить за межі строку користування позикою.
       Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому в частині стягнення заявленої позикодавцем вимога з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою за період з 01.08.2023 року по 05.07.2024 року є незаконним та необґрунтованим.
       Також, на обґрунтування своєї позиції по справі суд посилається на те, що відбулася пролонгація договору. Проте, вказане не відповідає дійсності та ґрунтується на вибірковому застосуванні розділу 4 договору.
       Зокрема, згідно третього речення п. 4.2. договору перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Такі умови пролонгації договору є аналогічними умовам, передбаченим п. 1.4.1 договору.
       Також, п. 4.6. договору передбачено, що після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контакту при реєстрації на сайті та/або в особистому кабінеті та/або смс повідомленням, Товариство направляє повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником Пролонгацію, що містить інформацію щодо: нового строку Позики, кінцевої дати строку Позики, розміру заборгованості до моменту повернення позичальником. Інформації про такі повідомлення відповідачу позивачем суду не надано, та таких відповідачу не надходило.
       Крім цього, п.4.9. договору передбачено, що продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника. Такого звернення від відповідача позивачу не надходило в жодній формі. Додаткова угода позивачем суду не надана та між сторонами не укладалась. Крім того, стверджує, що мотивуючи своє рішення, суд взяв до уваги висновки викладені ВП ВС у постанові від 18.01.2022 року № 910/17048/17, про те, що нарахування процентів повністю і остаточно припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії договору. Проте, суд не звернув увагу на те, що вищевказана правова позиція уточнена ВП ВС у постанові від 05.04.2023 року № 910/4518/16 (п. 141) таким:"У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором."
       Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Враховуючи, що заявником фактично оскаржується рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17.09.2024 в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 57 372,12 грн, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом – не перевіряється.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Судом встановлено, що 01.07.2023 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № 827060723, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором v8c59zzpj. 
       Відповідно до п. 1.1 договору, за цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 5200 грн. 00 коп., шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 1.3, п. 1.4 та/або 1.5 цього договору, його додатків. Тип позики кредит. Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Процентна ставка фіксована. Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс») 0,99% на день (361,35 річних). Процентна ставка позаакційна (базова) 2,99 % на день (1091,35 % річних).
       Пунктом 1.2 договору визначено, що строк позики (строк дії договору) становить 30 днів.
       Згідно з п.1.3 договору орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково. Дата надання позики 01.07.2023. Дата повернення позики 31.07.2023. Повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів, перелік яких розміщено на веб-сайті https://finsfera.ua. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця або отримання відповіді від партнера позикодавця про зарахування коштів.
       Відповідно до п.1.4 договору позики, на період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,99 % (з урахуванням програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою.
       Пунктом 1.4.1 Договору позики, визначено, що у межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до п.1.3 договору, застосовується позаакційна (базова) процента ставка визначена у п.1.1.5 цього договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.
       Згідно із п.1.5 Договору позики, у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п.1.2 договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,99 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Повторний Кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору.
       Відповідно до п.1.5.1 договору позики, за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу.
       Згідно з п.1.7 вказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку вказаного в п.1.2 та або п.1.3 договору.
       Відповідно до п.1.8 зазначеного договору, розрахунок сукупної вартості позики за дисконтною (зниженою) процентною ставкою та терміни платежу згідно строку передбаченого п.1.2 цього договору, зазначені в графіку розрахунків (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику), який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 до договору).
       Відповідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту №827060723 від 01.07.2023 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику», підписаного відповідачем ОСОБА_1 01.07.2023 об 17 год. 14 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором v8c59zzpj, зі змісту якого вбачається: чиста сума позики 5200,00 грн; строк позики: 30 днів; проценти за користування позики 1544,4 грн, реальна річна процентна ставка 2266,48%, загальна вартість позики 6744,4 грн.
       Крім того, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором  kpsrcwo6j, містяться аналогічні умови щодо суми та строку кредиту, та процентів.
       Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/5249 від 01.07.2024 вбачається, що 01.07.2023 17:14, була проведена успішна операція на суму 5 2000 грн, номер транзакції — 1258734606, на картку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 . 
       Таким чином, зобов`язання за договором позики № 827060723 від 01.07.2023 було повністю виконано позивачем, зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526,530,536,610,612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 62572, 12 грн, яка складається з 5200 грн - заборгованості за тілом кредиту та 57 372,12 грн - заборгованості за процентами.
       Проте, колегія суддів з такими висновками суду в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
       За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
       Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
       Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
       Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
       Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
       Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
       Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
       Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.
       Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
       Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
       Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
       При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
       Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
       Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
       Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
       В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за особливостями укладення кредитного договору в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором v8c59zzpj, 01.07.2023 уклав договір позики № 827060723 з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС».
       Отже, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки та уклали в належній формі кредитний договір.
       Судом першої інстанції правильно встановлено, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало та надало йому кредит в сумі 5 200 грн, що підтверджено повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/5249 від 01.07.2024.
       Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс», заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5200 грн.
       При цьому, ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі визнає позов частково, а саме наявніость заборгованості за договором позики в розмірі 6744,40 грн, з яких: 5200,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1544,40 грн заборгованість за процентами. 
       Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 57372, 12 грн колегія суддів в повному обсязі не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
       Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

       Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
       У справі, яка переглядається судом встановлено, що відповідно до положень п.1.2 та п.1.3 Договору надання грошових коштів у позику № 827060723 від 01 липня 2023 року: строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 01.07.2023 року, дата повернення позики 31.07.2023 року.
       Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 31.07.2023, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 05.07.2024.
       При цьому, матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за договором позики № 827060723 від 01 липня 2023 року був пролонгований кредитодавцем, відповідно до розділу 4 договору, згідно якого у п.4.2 передбачено, що у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 4.9 даного договору визначено, що продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.
       Матеріали справи не містять доказів укладення додаткової угоди, підписаної із застосуванням одноразового ідентифікатора, щодо пролонгації спірного договору позики, тому слід взяти до уваги пункт 1.4 договору, яким визначено, що на період строку, зазначеного в п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,99% (з урахуванням програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою.
       Згідно із п.1.5 Договору позики, у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.2 договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п.1.2 договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,99 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Повторний Кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору.
       Отже, враховуючи, що договором надання грошових коштів у позику №827060723 від 01 липня 2023 року у визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» мав право нараховувати відповідачу відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.5 цього договору, становлять 2,99% за період з 01.07.2023 по 31.07.2023.
       Таким чином, твердження позивача про необхідність нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитного договору не ґрунтуються на нормі закону.
       Слід зазначити, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту після прострочення виконання грошового зобов`язання нараховуються проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі, визначеному законом або договором (частина друга статті 625 ЦК України).
       Між тим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, а саме статтею 625 ЦК України позивач не пред`являв. 
       Виходячи із суми позики у розмірі 5200,00 грн, узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 2,99% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача за процентами за договором надання грошових коштів у позику №827060723 від 01 липня 2023 року за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 року становить 4664,40 грн, виходячи з розрахунку: 5200 грн *2,99% = 155,48 грн сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами, 155,48 грн * 30 (строк дії договору) = 4664,40 грн.
       На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором надання грошових коштів у позику №827060723 від 01 липня 2023 року в розмірі 57372, 12 грн за період з 01.07.2023 по 05.07.2024.
       Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №827060723 від 01 липня 2023 року, укладеного між ним та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», в обумовлені договором строки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Головацький Василь Федорович, слід задовольнити частково, рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованості за нарахованими процентами за договором надання грошових коштів у позику №827060723 від 01 липня 2023 року в розмірі 57 372,12 грн змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» процентів з 57372,12 грн до 4664,40 грн. В решті - рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 200 грн – залишити без змін.
       Щодо судових витрат.
       За приписами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
       Судом встановлено, що ціна позову у даній справі становила 62 572,12 грн. З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на суму 9864,40 грн, що становить 15,76 % ціни позову. 
За подання до суду першої інстанції позовної заяви позивач сплатив 2422,40 грн судового збору, а його вимоги підлягають задоволенню на 15, 76%. Отже, позивач має право на компенсацію сплаченого ним судового збору в сумі 381,77 грн ( 2422,40 х 15,76%).
За подання до суду апеляційної скарги представник відповідача сплатив 2906,88 грн судового збору, а його вимоги підлягають задоволенню на 84,82 %, тому він має право на компенсацію сплаченого ним судового збору в сумі 2465,62 грн (2906,88 х 84,82%).
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).
       Отже, різниця між понесеними судовими витратами позивача та відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам становить 2083,85 грн (2465,62 — 381,77).
       За таких обставин колегія суддів вважає, що різницю судових витрат, понесених відповідачем, пов`язані з сплатою судового збору за розгляд даної справи, слід покласти на позивача в розмірі 2083,85 грн.
       Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Головацький Василь Федорович – задовольнити частково.
       Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованості за нарахованими процентами за договором надання грошових коштів у позику №827060723 від 01 липня 2023 року в розмірі 57 372,12 грн змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» процентів з 57 372,12 грн до 4664,40 грн.
       В решті рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року – залишити без змін.
       Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (вул. Болсуновська, 8, поверх 9, м. Київ, код ЄДРПОУ 44127243. ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2083,85 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

       Головуюча                                                                Н. М. Храпак

       Судді:                                                                Б.О. Гірський

                                                                               О.З .Костів