ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/3364/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 в адміністративній справі №160/3364/24  (суддя  Горбалінський В.В.)  за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,- 
в с т а н о в и В:
          
У лютому 2024 року  до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій позивач просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.01.2024 року №046050018567 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі №1-5/2018 (764/15).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 в задоволені адмінітративного  позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач  подала   апеляційну скаргу, де просила скасувати рішення  суду першої інстанції та винести постанову про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до пункту «б» статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12 знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Тобто неповний рік повинен також братись до обчислення. 
Судом встановлено та підтверджується відповідачем наявність  пільгового стажу позивача за Списком № 1 - 3 роки 9 місяців 18 днів (45 місяців), що більше половини від 7 років 6 місяців. 
Жінкам для знижки наявний пільговий стаж збільшується на 1/3. 
Одна третя від 45 місяців дорівнює 15 місяцям (45 : 3 = 15). Зменшення пенсійного віку становить 60 місяців (45 + 15 = 60). 
Також зменшення пенсійного віку обчислюється за наступним алгоритмом: 45 х 16 : 12 = 60 місяців (5 років); або 45 : 12 х 16 = 60 місяців (5 років); або у вигляді звичайного дробу - 45 х 1 1/3 = 45/1 х 4/3 = 45 х 4 : 3 = 60 місяців. 
Аналогічно пропорційні розрахунки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2008 року справа № К-28669/06. 
Отже, судом першої інстанції не пропорційно розраховано зменшення віку відповідно пункту «б» статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції  встановлено, що   04.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
10.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 від 04.01.202 року та прийняло рішення №046050018567, яким відмовило заявнику в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням на день звернення пенсійного віку, встановленого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також в даному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 08 місяців 24 дні, а пільговий стаж за Списком №1 - 03 роки 09 місяців 18 дні.
На час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 виповнилось 50 роки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.
Статтею 46 Конституції  визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України  Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування  від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі  Закон № 1058).
Згідно частини 3  статті 4 Закону № 1058-IV  виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
          Відповідно до змісту  статті 5 Закону № 1058-IV  цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами  статті 8 Закону № 1058-IV  передбачено право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим  Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з пунктом 2  Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього  Закону  мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Згідно пункту "а"  статті 13  Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991року (у редакції, чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних  роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на  1 рік 4 місяці жінкам.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Закон № 213-VIII від 02.03.2015року набув чинності з 01.04.2015 року.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV від 09.07.2003 року (станом на  01.04.2015 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зокрема, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього  Закону  в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого  Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Отже, після набуття чинності нормами  Закону №1058-IV(в редакції, чинній  з 02.03.2015 року) правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII.
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017року, яким текст  Закону № 1058-IV від 09.07.2003року  доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм  статті 28 цього Закону.
При цьому,  Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року  у новій редакції викладений пункт 2  розділу XV Закону № 1058-IV від 09.07.2003 року, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього  Закону  мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього  Закону.
Згідно пункту 1 частини 2  статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003року  (у редакції  Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за  списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
В силу спеціальної вказівки у  Законі № 2148-VIII від 03.10.2017  року  наведені вище норми  закону підлягали застосуванню з 01.10.2017 року.
Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "а"  статті 13 Закону  № 1788-XII від 05.11.1991 року  в редакції  Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року  та пунктом 1 частини 2  статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 року  в редакції  Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.
Положення зазначених вище законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю ідентичними.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття  Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року № 1-р/2020  у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III  Прикінцеві положення  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті  14, пункти  б  -  г  статті 54 Закону № 1788-XII  зі змінами, внесеними  Законом № 213-VIII  (пункт 1 рішення).
Пунктом 1 резолютивної частини рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), статтю  13, частину 2 статті  14, пункт  а  статті  54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року  зі змінами, внесеними  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року.
Пунктом 3 резолютивної частини цього  рішення  вирішено, що застосуванню підлягає  стаття 13 Закону № 1788-XII  для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції:  працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за  списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином,  рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року  № 1-р/2020  визнано неконституційними окремі положення  Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення означеного рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Водночас, Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін  Законом № 213-VIII.
Згідно пункту 2  Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього  Закону  мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Таким чином, з 23.01.2020 року в Україні існують  два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме, пункт  а  статті 13 Закону № 1788-XIІ  в редакції згідно  рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, та пункт 1 частини 2  статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 року  в редакції  Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.
Правила вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу особи, що має право на призначення пенсії. Означені норми суперечать одна одній, оскільки регулюють одне і те ж коло відносин. Таке регулювання порушує вимогу  якості закону, передбачену  Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод  від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно якого, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що в спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми  Закону №1788-ХІІ  з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не  Закону № 1058-ІV
Натомість як вірно встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, наявність у позивача не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці (03 роки 09 місяців 18 днів дні) при необхідних 7 роках 6 місяцях), вік, передбачений статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: 55 років для жінок, підлягає в даному зменшенню на 4 роки (на 1 рік 4 місяці за кожний 1 рік такої роботи) та становить в даному випадку 51 рік.
Станом на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу виповнилось 50 років, таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що  позивач станом на 04.01.2024 року не набула право на призначення вищезазначеної пенсії за віком на пільгових умовах. 
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322,  325,  329 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 - залишити без змін.
                      Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай