Справа № 734/3934/24 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/939/24 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого судді     Салая Г.А.,
з участю захисника     Васильченко Г.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2024 року о 23 год. 54 хв. ОСОБА_1 у смт Десна по вул. Ювілейна, 3, керував автомобілем «ВАЗ21099»,  д. н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги підпункту "а" пункту 2.9. Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820 ARPC-0265», результат огляду – 1,45 проміле. 

В апеляційній скарзі захисник просить постанову місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення або ж призначити ОСОБА_1 покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, однак суд першої інстанції цю обставину, що пом`якшує відповідальність, не встановив, а тому й не мав підстав для призначення ОСОБА_1 більш м`якого покарання, ніж передбачено в санкції ст. 130 КУпАП. Звертає увагу, що форма протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у вигляді роздруківки не відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, зазначає, що до матеріалів справи було долучено свідоцтво про повірку приладу «Alcotest Drager 6820 ARPC-0265», строк дії якого закінчився, а тому місцевий суд не міг визнати допустимим доказом результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, отримані з допомогою цього приладу. 

Із матеріалів справи, пояснень захисника, а також  доводів апеляційної скарги вбачається, що вона необґрунтована. 

Згідно зі ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Критика захисником протоколу про адміністративне правопорушення від     02 вересня 2024 року серії ЕПР1 № 121374 в частині того, що його форма не відповідає вимогам чинного законодавства є безпідставною. У вказаному протоколі наявні всі розділи, передбачені додатком 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, інформація внесена в протокол у надрукованому вигляді, а не написана працівником поліції власноручно, що не змінює суті протоколу і не вказує на його недопустимість.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки – газоаналізатору для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6820 ARPC-0265» – від 13 червня 2024 року № П 51 QM 0818 083 24 (чинне до 13 червня 2025 року) (а. с. 9) є аналогічною копії свідоцтва, долученій до матеріалів справи після ухвалення оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції (а. с. 54-55). Отже, доводи захисника про недопустимість результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманих з допомогою цього приладу, не заслуговують на увагу.

Слушним є твердження захисника про те, що місцевим судом, всупереч вимогам ст. 34 КУпАП, не було взято до уваги обставину, що пом`якшує адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , а саме: щире розкаяння. Про цю обставину було зазначено захисником у клопотанні від 09 жовтня 2024 року (а. с. 28-29).

Однак, апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неможливості призначення ОСОБА_1 більш м`якого покарання, ніж передбачено в санкції ст. 130 КУпАП, оскільки цим нормативно-правовим актом така можливість не передбачена, а відповідно до ч. 4 ст. 3 Кримінального кодексу України застосування закону України про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.    

Отже, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної постанови суду першої інстанції, у справі не вбачається. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд      

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Г. А. Салай