Справа № 308/11123/24
Провадження № 33/4806/867/24

ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
про повернення апеляційної скарги

15.11.2024 м. Ужгород 

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув клопотання захисника-адвоката Учарової Є. О. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2024. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 122-4, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді  штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564866 від 23.06.2024  та постанови судді від 17.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 23.06.2024 о 21 год 43 хв у м. Ужгороді по вул. Темерязева, 70, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку о 22 год 10 хв, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 411138 від 30.06.2024 вбачається, що 24.06.2024 о 15 год 05 хв у м. Ужгороді по вул. Комендаря, 65, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , не вжив усіх заходів, щоб уникнути наїзду на перешкоду, а саме транспортний засіб марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , та здійснив наїзд на нього, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 411139 від 30.06.2024 та постанови судді від 17.09.2024 вбачається, що 24.06.2024 о 15 год 05 хв у м. Ужгороді по вул. Комендаря, 65, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та покинув її місце, хоча був зобов`язаний залишатись на місці, чим порушив вимоги п. 12.10 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
На постанову судді від 17.09.2024, захисник-адвокат Учарова Є. О. 13.11.2024 подала в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, у якій ставить питання про зміну постанови в частині накладення адміністративного стягнення, 

-2-

не застосовуючи щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік. Одночасно захисник порушила питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді. Зазначає, що такий пропущено з поважних причин, оскільки при проголошенні судового рішення сторона захисту присутня не була, повний текст постанови їм не вручено і навіть на десятий день після її винесення в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації не було інформації про наявність такої. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника-адвоката Учарової Є. О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з таких підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Отже, нормами діючого законодавства чітко встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту винесення постанови.
На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, захисник-адвокат Учарова Є. О. посилається на те, що сторона захисту не була присутня під час проголошення судового рішення, повний текст постанови їм не вручено і навіть на десятий день після її винесення в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації не було інформації про наявність такої.  
В той же час, за правовим змістом зазначених норм КУпАП, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений особі, яка подала апеляційну скаргу, тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.
З матеріалів справи про адміністративні правопорушення вбачається, що під час розгляду судом першої інстанції справи брали участь ОСОБА_1 та захисник-адвокат Учарова Є. О., що свідчить про те, що про прийняте судом першої інстанції рішення стороні захисту було відомо у цей же день – 17.09.2024, чим спростовуються доводи сторони захисту про те, що сторона захисту не була присутня під час проголошення судового рішення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2024 є день її прийняття, а не отримання її копії, і будь-яких підстав уважати, що такий строк пропущено з поважних причин, немає. 
Також апеляційним судом відхиляється і наведене захисником в апеляційній скарзі посилання на несвоєчасне отримання стороною захисту копії оскаржуваної постанови, 

-3-

оскільки вказана обставина не перешкоджала реалізації ОСОБА_1 у передбачений ст. 294 КУпАП строк права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, у тому числі шляхом подання апеляційної скарги без наведення мотивів, які у подальшому можливо надати у доповненні до апеляційної скарги після отримання повного тексту судового рішення. 
При цьому апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак  такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
При прийнятті рішення щодо поновлення строку, суди зобов`язані вказувати підстави поновлення строку. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26.04.2007, та «Трух проти України» від 14.10.2003).
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено таких доказів та обставин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо), які б дійсно свідчили про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, і що ОСОБА_1 чи його захисник були позбавлені можливості подати апеляційну скаргу на постанову судді в межах передбаченого законом строку.
Також, до клопотання не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 чи його захисник-адвокат Учарова Є. О. зверталися до суду першої інстанції із 
-4-

заявами про отримання копії постанови від 17.09.2024, чи були позбавлені можливості після 17.09.2024 та протягом строку на апеляційне оскарження звернутися до суду першої інстанції з метою отримання копії цієї постанови, а відтак і оскаржити її в передбачений законом строк.
Тому, доводи про те, що повний текст постанови стороні захисту не вручено і навіть на десятий день після її винесення в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації не було інформації про наявність такої, - не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення  строку на апеляційне оскарження судового рішення від 17.09.2024.
При цьому, питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що захисник-адвокат Учарова Є. О. не підтвердила поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє особу, яка подала апеляційну скаргу права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому необхідно конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно у встановлений законом строк оскаржити постанову суду з долученням належних та достатніх доказів.
При прийнятті рішення про необхідність відмови захиснику-адвокату Учаровій Є. О. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що захисником-адвокатом Учаровою Є. О. не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті, тому інші доводи апеляційної скарги, що не стосуються причин поновлення строку на апеляційне оскарження, не перевіряються.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника-адвоката Учарової Є. О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2024, щодо ОСОБА_3 , - відмовити.
Апеляційну скаргу та доданими до неї документами повернути особі, яка її подала.
Надіслати ОСОБА_1 та захиснику-адвокату Учаровій Є. О. копію цієї постанови.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя