ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
31 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 727/7618/23
провадження № 61-3505св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,                   Коротуна В. М.,
 
учасники справи:                       
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Логіновою Марією Дмитрівною, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 20 700,00 дол. США.
Посилаючись на те, що отримані за договорами позики кошти використані в інтересах сім`ї, а тому такі договори утворили зобов`язання повернути позику й для відповідача, просила вимоги задовольнити. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 14 грудня 2023 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 лютого 2024 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 листопада 2023 року залишено без змін.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від                       14 грудня 2023 року скасовано, а заяву ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду. 
Додатковою постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Верховного суду від 26 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 09 листопада 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в оскарженій частині залишено без змін.  
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
У вересні 2024 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Логінової М. Д. про ухвалення додаткового рішення.
Заява обґрунтована тим, що в суді касаційної інстанції представництво інтересів ОСОБА_2 адвокат здійснювала на підставі договору про надання правової допомоги від 01 січня 2024 року.
Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допомоги                           від 01 січня 2024 року та акту виконаних робіт № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 11 вересня 2024 року сума за отримані послуги з правничої допомоги становить 12 000,00 грн.
Посилаючись на статтю 270 ЦПК України, просила поновити строк на подачу заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки постанову Верховного Суду отримала 11 вересня 2024 року, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, в сумі 12 000,00 грн.
Доводи інших учасників справи
Представник ОСОБА_1 - адвокат Решетов В. В. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказує, що визначений представником ОСОБА_2 розмір витрат на правову допомогу                        12 000,00 грн є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг у суді касаційної інстанції.
Окрім того, зазначає, що покладення на ОСОБА_3 додаткових фінансових зобов`язань є надзвичайно обтяжливим для позивачки, яка самостійно утримує трьох неповнолітніх дітей та має важку онкологічну хворобу.
Звертає увагу на те, що відповідач пропустив строк подання доказів, понесення витрат; безпідставно не подав ці докази разом із відзивом на касаційну скаргу, тому на підставі частини восьмої статті 141, частини першої статті 246 ЦПК України просить залишити без розгляду заяву  про ухвалення додаткового рішення, звільнити позивачку від сплати витрат на правничу допомогу, виходячи з її майнового стану та життєвих обставин, у яких вона опинилась.
Позиція Верховного Суду
Згідно зі статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Правничу допомогу на стадії касаційного розгляду цієї справи                    ОСОБА_2 надавала адвокат Логінова М. Д., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги від 01 січня 2024 року, ордеру від 01 січня 2024 року № 1066777.
Зокрема, 12 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат                    Логінова М. Д. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу         ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 09 листопада 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 лютого 2024 року.
У відзиві на касаційну скаргу адвокат Логінова М. Д. зазначила, що очікує понести витрати на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, орієнтовний  розмір яких становить 14 000,00 грн. 
На підтвердження понесених витрат суду надано акт виконаних робіт, наданих послуг від 11 вересня 2024 року № 1, у якому вказано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та загальну вартість наданих послуг у розмірі 12 000,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Ураховуючи наведене, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду справи, взявши до уваги умови договору на надання правничої допомоги від 11 вересня 2024 року, акт виконаних робіт, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, а також з урахуванням заперечень представника ОСОБА_1 - адвоката Решетова В. В., колегія суддів дійшла висновку про те, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції підлягає зменшенню.
Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом                 ОСОБА_2 послуг під час розгляду справи у суді касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 та їх характер, розгляд справи у суді касаційної інстанції, а також необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду цієї справи.
Доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Решетова В. В., що                     ОСОБА_2 не подав суду касаційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат є необґрунтовані, оскільки у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. 
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 грудня           2023 року у справі № 352/1169/15.
Також представник ОСОБА_2 - адвокат Логнова М. Д. подала заяву про поновлення строку для подачі вказаної заяви. На обґрунтування пропуску строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення заявник посилається на те, що постанову касаційного суду отримала через «Електронний Суд» лише 11 вересня 2024 року.
Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно частини третьої статті 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
З урахування викладеного, колегія суддів вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись статтями  141, 270, 416ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_2 строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Заяву ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Логіновою Марією Дмитрівною, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним при розгляді справи в суді касаційної інстанції, у розмірі  2 000,00 (дві тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.                                                                        
         Судді:                                                                                                М. Є. Червинська

 Є. В. Коротенко

  В. М. Коротун