Номер провадження: 33/813/2472/24
Номер справи місцевого суду: 522/230/24 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л.І. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Лепехи В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 17.09.2024 відносно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою Приморського райсуду м. Одеси від 17.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до вказаної постанови суду, 30.12.2023 о 11:40 год. в м. Одесі по вул. Катерининська, буд. 90, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2102», д/н « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. 
Окрім того, 30.12.2023 о 13:35 год. в м. Одесі по вул. Привокзальна площа буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2102», д/н « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись з постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, винесена при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- поліцейським йому не було роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду, як і не роз`яснено йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
- судом не надано оцінки тому, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, поліцейські долучили направлення на медичний огляд після складення протоколів, а саме: протокол серії ААД № 733575 складено 30.12.2023 о 12.42 год, а письмове направлення – о 12.50 год, протокол серії ААД № 731302 складено 30.12.2023 о 13.45, а письмове направлення – о 13 год. 50 хв.;
- відсутні будь-які допустимі та достовірні докази на підтвердження факту відмови від проходження огляду після вручення йому письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, яке передує складенню протоколу про адміністративне правопорушення;
- якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП відсутні, що узгоджується з судовою практикою апеляційних судів, зокрема, й Одеського апеляційного суду, справа № 947/4247/22. 
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду 1-ої інстанції та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, при цьому його інтереси представляв захисник Лепеха В.І., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731302 від 30.12.2023, згідно якого встановлено те, що 30.12.2023 о 13:35 год. в м. Одесі по вул. Привокзальна площа, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2102», д/н « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (а.с. 1); 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 733575 від 30.12.2023, згідно якого встановлено те, що 30.12.2023 о 11:40 год. в м. Одесі по вул. Катерининська, 90, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2102», д/н « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (а.с. 27); 
- актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у яких зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя (а.с. 5, 30);
- направленнями на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2023 (а.с. 6, 31);
- відеозаписами події, долученим до матеріалів адміністративної справи, на яких зафіксований факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 7).
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надаючи оцінку твердженням ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено поліцейськими наслідки відмови від проходження медичного огляду, як і не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційний суд зауважує на тому факті, що вони спростовуються дослідженим апеляційним судом вищевказаним відеозаписом із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 7).
Так, на відеозаписах зафіксовано як поліцейськими в ході спілкування із ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для висловлення поліцейськими пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився (час: 12:39:00, 13:37:10, 13637:34), при цьому співробітником поліції йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, зокрема, те, що у разі відмови стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (час: 12:39:09, 13:37:35). При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, пояснивши, що випив пляшку пива (час: 12:49:28, 13:05:23). За наслідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі поліцейськими були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зміст яких було оголошену ОСОБА_1 , з роз`ясненням його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (час: 13:00:00, 13:06:11, 14:17), а також йому повідомлено про те, що його відсторонено від права керування транспортним засобом протягом 24-х годин (час: 13:10:41, 14:19:36). 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1  відповідає кваліфікуючим ознакам ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В цьому контексті апеляційний суд також не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські долучили направлення на медичний огляд після складення протоколів, оскільки в даному випадку немає правового значення час долучення до протоколів відповідних направлень, які були складені поліцейськими за наслідком відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за наслідком надання водієм згоди на проходження відповідного огляду. 
Із цих же підстав апеляційний суд  зазначає про помилковість висловленої в апеляційній скарзі позиції ОСОБА_1  про те, у разі, якщо водієві не було запропоновано пройти огляд закладі охорони здоров`я шляхом вручення письмового направлення на огляд, то відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП, а наведена  ОСОБА_1  судова практика судів апеляційної інстанції, в тому числі й Одеського апеляційного суду, не є релевантною у зазначеній справі з огляду на різні обставини справ. 
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що розбіжності в тлумаченнях можуть сприйматися як невід`ємна риса судової системи, що складаються з певної мережі судів. Тобто, різні суди можуть дійти до неоднакових, але тим не менш раціональних та обґрунтованих висновків стосовно подібного юридичного питання з подібними фактичними обставинами (рішення ЄСПЛ у справі Шахін і Шахін проти Туреччини). 
Принцип єдності судової практики не може бути абсолютним, оскільки в протилежному випадку це означало б неможливість виправити судом свою позицію, або виключало можливість динамічного розвитку права, можливість розвитку незалежності суддівського висновку. 
Апеляційний суд також зауважує, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, на яку у підтвердження своїх доводів посилається ОСОБА_1 , не містить вимоги про вручення водію відповідного направлення на огляд, а лише містить посилання на те, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 розділу II). Окрім того наведена у додатку 1 до цієї Інструкції форма направлення також не містить відповідної графи про вручення водієві цього направлення. 
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца