ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 742/557/23
провадження № 51-2637 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
захисника    (у режимі відеоконференції)                 ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023275420000007 від 06 січня 2023 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.  Уральська, Казахстан, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в  розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн у дохід держави.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.
Відповідно до встановлених судом обставин, детально викладених у вироку, 29  грудня 2022 року близько 10:30 ОСОБА_7 , перебуваючи на  вул.  Незалежності в м. Прилуки, неподалік ТОВ «Прилуцький ринок 1», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин завдав двох ударів лівою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_8 , заподіявши останній тілесні ушкодження, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 22 квітня 2024 року вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишив без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
У поданій касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК України).
На обґрунтування доводів, викладених у касаційній скарзі, захисник ОСОБА_6 зазначає, що суди порушили положення п. 7 ч. 1 ст. 3 та ст. 39-1 КПК України, які не відносять заступника начальника сектору дізнання до керівника органу дізнання, отже, на думку касатора, така посадова особа не була уповноважена визначати дізнавача. Також вказує, що прокурор не надав доказів того, що на той час (06 січня 2023 року) начальник сектору дізнання був відсутній, а його обов`язки виконував заступник. Прокурор надав посадову інструкцію лише на стадії апеляційного перегляду, чим не дотримався вимоги ч. 1 ст. 290 КПК України. Ці порушення є підставою для визнання доказів недопустимими.
Також зауважує, що сторона обвинувачення не дотрималася порядку відкриття доказів, а саме копій матеріалів дізнання, які не були вручені підозрюваному, чим порушила вимоги ч. 5 ст. 301 КПК України. Зазначає, що цією нормою закону визначений особливий порядок відкриття матеріалів дізнання (шляхом вручення копій матеріалів), який відрізняється від порядку відкриття матеріалів досудового слідства, передбаченого ст. 290 КПК України (шляхом надання доступу до матеріалів), і КПК України не передбачає можливості підміни одного порядку відкриття матеріалів іншим. Ці порушення, на думку захисника, також є підставою для визнання письмових доказів недопустимими, а решти доказів недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом.
Наголошує, що судові рішення не відповідають вимогам ст. 370 КПК України.
Заперечень на касаційну скаргу не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення касаційної скарги, просила оскаржувані судові рішення залишити без зміни. 
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу, просив скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з доводів касаційної скарги, більшість доводів сторони захисту, які є аналогічними доводам його апеляційної скарги, фактично зводяться до того, що сторона обвинувачення всупереч положенням ст. 301 КПК України не вручила стороні захисту копії матеріалів дізнання, що зумовлює недопустимість усіх письмових доказів.
Колегія суддів уважає, що вказані доводи касаційної скарги є слушними з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Частина 5 ст. 301 КПК України встановлює, що в разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор зобов`язаний у межах строків, визначених частиною другою цієї статті, забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема, шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб. У разі відмови вказаних осіб їх отримати чи зволікання з отриманням вказані особи вважаються такими, що отримали доступ до матеріалів дізнання.
Отже, стаття 290 КПК України регламентує порядок відкриття матеріалів іншій стороні та процесуальні наслідки його недотримання. Частина 5 ст. 301 КПК України встановлює особливий порядок ознайомлення стороною захисту, потерпілим та його представником з матеріалами дізнання у разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ч. 13 ст. 290 КПК України відкриття матеріалів дізнання сторонами кримінального провадження здійснюється в порядку, передбаченому статтями 301 і 314 КПК України.
Стаття 290 та ч. 5 ст. 301 КПК України співвідносяться між собою як загальна і  спеціальна норми.
Тож правозастосувач під час ознайомлення з матеріалами дізнання має керуватися положеннями ч. 5 ст. 301 КПК України, яка передбачає єдину форму ознайомлення - шляхом вручення особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копій матеріалів дізнання.
У той же час в ході ознайомлення з матеріалами дізнання положення частин 1, 3, 7, 8, 10 ст. 290 КПК України не підлягають застосуванню.
Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яку викладено в  постановах від 19 квітня 2023 року у справі № 606/719/21, від 17 липня 2023  року у  справі № 353/685/22, від 31 липня 2024 року у справі № 677/1221/22.
Втім, розглядаючи апеляційну скаргу щодо порушення порядку відкриття матеріалів дізнання, передбаченого ч. 5 ст. 301 КПК України, суд апеляційної інстанції визнав такі доводи безпідставними та, зокрема, обмежився посиланням на те, що вони спростовуються наданими прокурором копіями повідомлень про завершення досудового розслідування від 01 лютого 2023  року, повідомлень про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів від 01 лютого 2023  року, протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 01 лютого 2023 року, а також розпискою засудженого про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування від 01 лютого 2023 року.
Водночас колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу на те, що будь-яких відомостей про вручення або направлення копій матеріалів дізнання ОСОБА_7 та/або його захиснику матеріали справи не містять.
Отже, поза увагою апеляційного суду залишилася стала практика Верховного Суду щодо порядку відкриття матеріалів дізнання стороні захисту, що могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту положень ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368 - 380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Так, сторона захисту, оскаржуючи вирок місцевого суду, в апеляційній скарзі посилалася на те, що заступник начальника сектору дізнання в розумінні статей  3, 39-1 КПК України не є керівником органу дізнання і відповідно не мав повноважень визначати дізнавача в цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із чим захисник наголошував, що дізнання здійснювалось неналежною посадовою особою, що також зумовлює недопустимість доказів. Оскільки вказані порушення, за умови їх підтвердження, могли вплинути на законність й обґрунтованість вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , відповідні доводи апеляційної скарги потребували ретельної перевірки.
Проте, як убачається з рішення апеляційного суду, апеляційний суд надав формальну відповідь на доводи сторони захисту в цій частині без ґрунтовного аналізу положень статей 3, 39-1 КПК України, заразом, пославшись на посадову інструкцію заступника начальника сектору дізнання, не встановивши факту відсутностіначальника сектору дізнання, що зумовлює невідповідність рішення апеляційного суду положенням статей 370, 419 КПК України.
З огляду на викладене касаційна скарга захисника засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з  призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду належить урахувати вказане в постанові суду касаційної інстанції, дати ґрунтовні відповіді на доводи, викладені в апеляційній й касаційній скаргах, та, дотримуючись приписів кримінального і кримінального процесуального законів, постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, навівши докладні, послідовні мотиви його ухвалення. У разі якщо суд дійде висновку про недопустимість письмових доказів (зокрема, експертизи) та проведення дізнання уповноваженою особою, тоді необхідно вирішити питання про можливість і необхідність виходу за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращить становище ОСОБА_7 , зокрема на ч. 1 ст. 126 КК України.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є  остаточною та  оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                   ОСОБА_3