ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року	Львів	Справа № 297/3516/24 пров. № А/857/25780/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                         Довга О.І.,
суддя                                                            Глушко І.В.,
суддя                                                            Запотічний І.І.

секретар судового засідання                               Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року у справі № 297/3516/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови (головуючий суддя Ільтьо І.І., м. Берегово, Закарпатська область),
В С Т А Н О В И В:
21 серпня 2024 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП у Закарпатській області), Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
-           скасувати постанову старшого інспектора УПП у Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ільницького В.О., серії БАВ №233269 від 14.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;
-          закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст.127 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Суть порушення полягає у недотриманні порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме відсутності гумових накладок на дублюючих педалях транспортного засобу. Позивач зазначав, що жодного правопорушення не вчиняв, а висновки працівників поліції є помилковими. До того ж, позивач стверджував, що приймаючи спірну постанову, представниками допущено процедурні порушення, які полягають у ненаданні можливості скористатись правовою допомогою, прийняття спірної постанови на місці вчинення правопорушення, а не за місцем розташування відповідного уповноваженого органу.
Рішенням  Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що наявними у матеріалах справи доводиться вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов подано до неналежного відповідача.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Доводи скарги зводяться до покликань на те, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено вимоги наявності саме гумових накладок на дублюючих педалях на транспортному засобі, що використовується для навчальної їзди. Крім того, позивач вважає, що у працівники зупинили транспортний засіб за відсутності для цього підстав.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представника позивача повідомлено про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення повістки-повідомлення до його електронного кабінету.
Відповідно до ч.10 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.
Відповідачів повідомлено про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення повістки-повідомлення до їх електронного кабінету.
За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів, викладених у них.
Відповідачі участь повноважних представників у судовому засіданні не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлені у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
За змістом спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 233569, 14.08.2024 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Geely», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за АВТОШКОЛА ЗОО ВСА, проводив навчальну їзду практичної частини підготовки, рухаючись по автодорозі М-24км 49+700 керував зазначеним автомобілем без гумових накладок на дублюючих педалях зчеплення та гальмування, чим порушив п.31.1 Правил дорожнього руху України та наказу МВС від24.11.2023№954. Вказаними діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 127-3 КУпАП.
Не погодившись із згаданою вище постановою позивач звернувся в суд з позовом.
Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно п. 2.48 Правил дорожнього руху України транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.
Відповідно до вимог п.31.1 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно до розділу ІV ч. 1 п. 6 Наказу Міністерстві юстиції України №954 від 24.11.2023 «Про затвердження Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку» визначено, що до використання у процесі підготовки, у тому числі практичної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації водіїв, допускаються транспортні засоби, які: дублюючі педалі транспортного засобу повинні мати накладки.
Статтею 127-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами-підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів, особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суб`єктами відповідальності за ст. 127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.
Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач проводив навчальну їзду практичної частини підготовки, а транспортний «Geely», державний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за АВТОШКОЛА ЗОО ВСА. 
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В свою чергу, слід зазначити, що відповідачем не надано доказів на підтвердження, з`ясування статусу позивача, як посадової особи закладу, що проводить підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, яка є суб`єктом відповідальності за ст.127-3 КУпАП.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім наведеного вище суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про з`явлення позовних вимог до неналежного відповідача, оскільки відповідачем має бути Департамент патрульної поліції. В контексті таких висновків слід вказати на те, що у цій справі позовні вимоги заявлено до двох відповідачів - Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції. Таким чином, належний відповідач залучений до справи. Покликання на правову позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 26.12.2019 року по справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18) є нерелевантним, оскільки стосується інших правовідносин та іншого суб`єктного складу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 233569 щодо ОСОБА_1 , за ст. 127-3 КУпАП, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;
Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія судді   вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно ч.3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Як підтверджується платіжними інструкціями наявними у справі позивач, ОСОБА_1 , сплатив судовий збір за подання позовної заяви та відповідно апеляційної скарги на загальну суму 1514 грн.
За правилами ч.1 та 6 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року у справі № 297/3516/24 та прийняти нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову старшого інспектора УПП у Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ільницького В.О., серії БАВ №233269 від 14.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний