Справа № 466/3358/24                                Головуючий у 1 інстанції: Кушнір Б.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2989/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року, -
ВСТАНОВИВ:

у березні 2024 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року зупинено провадження у цивільній справі№ 466/3358/24 за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів – до припинення перебування  ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.
Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не із наявністю воєнного стану в Україні чи проходженням стороною у справі військової служби, а з фактом перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, які приймають безпосередню участь у виконанні завдань в зоні бойових дій, однак відповідач не надав належних та допустимих доказів перебування у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Зазначає, що доказом перебування у складі Збройних Сил України може бути виключно наказ про зарахування до особового складу відповідної військової частини, а не довідка про перебування на військовій службі. Вважає, що недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, призвело до порушення норм процесуального права та постановлення оскаржуваної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Вказує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку, а зупинення провадження не повинно призводити до затягування розгляду справи. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подовження розгляду до суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан, що є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, що перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Норми цивільного процесуального законодавства розрізняють обов`язкову та факультативну підставу для зупинення провадження у справі.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 16 листопада 2022 року у справі № 753/3880/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2541/19, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 та від 04 липня 2023 року у справі № 359/7297/22.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, в тому числі і на час постановлення оскаржуваної ухвали суду.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції Українипокладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Військове формування – створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2024 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2024 року справу передано до Франківського районного суду м. Львова відповідно до порядку передачі справ до іншого суду, встановленого ЦПК України.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
10 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи його тим, що він перебуває у складі Збройних Сил України та проходить військову службу у зв`язку з мобілізацією. 
Згідно з довідкою від 09 вересня 2024 року № 6028кп/вих, виданою військовою частиною НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 .
Посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 29 травня 2023 року, підтверджується, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Згідно з довідкою від 14 листопада 2024 року № 7959, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 в період з 13 серпня 2022 року до 11 жовтня 2022 року, з 04 листопада 2022 року до 03 квітня 2023 року, з 18 квітня 2023 року до 05 липня 2023 року, з 09 липня 2023 року до 14 грудня 2023 року, з 03 січня 2024 року до 07 березня 2024 року, з 11 березня 2024 року до 09 жовтня 2024 року та з 28 жовтня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Часів Яр Донецької області. 
На підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України, як на час розгляду судом першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі, так і надалі бере безпосередню участь в бойових діях в Донецькій області, виконуючи завдання з протидії військовій агресії російської федерації проти України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо обгрунтовані.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» – залишити без задоволення.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 19.12.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 
Судді: О.М. Ванівський 
Р.П. Цяцяк