ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

20 листопада 2024 року
м. Харків

справа № 644/5778/23
провадження № 22-ц/818/3812/22

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В.., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2024 року в складі судді Черняка В.Г., -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі.

10 жовтня 2023 року відповідачем ОСОБА_5 подано до суду клопотання про закриття провадження по справі з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України посилаючись на те, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду із тим же самим позовом, до тих же самих сторін, з тих же самих підстав, та ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2023 року провадження у цій справі було закрито з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (справа №644/1251/21), оскільки, позивач ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовом до тих самих сторін, про той самий предмет, з тих самих підстав, і відповідні рішення суду набрали законної сили.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом – закрито, на підставі пункту 3) ч.1 ст.255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі дійшов помилкового висновку, що має місце повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонам, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вказує, що у даній справі інші учасники справи, зокрема співвідповідачем зазначено  ОСОБА_4 .

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вже зверталася до суду із позовом до тих же самих сторін, про той самий предмет спору, з тих же самих підстав, і відповідні рішення суду набрали законної сили. Ухвала Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2023 року про закриття провадження у справі №644/1251/21 набрала законної сили 12 серпня 2023 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд:
визнати її, спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_6 , як особу, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини;
визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом, як особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04грудня 2019року у справі №917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19 ) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту права або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Матеріали справи свідчать, що 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 зверталася до суду із позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила суд:
визнати її, спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_6 , як особу, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини;
визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом, як особу, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (справа №644/1251/21).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 травня 2021 року у справі №644/1251/21 відкрито.

Згідно розпорядження Верховного Суду України від 14 березня 2022 року №7/0/9-22, територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова було змінено на Київський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2023 року справу №644/1251/21 справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування – прийнято до провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2023 року провадження у справі №644/1251/21 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування - було закрито з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Вказана ухвала 12 серпня 2023 року набрала законної сили.

Отже, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 вже зверталася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування справа №644/1251/21, провадження у цій справі було закрито, оскільки наявні рішення суду, що набрали законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

У даній справі позовні вимоги аналогічні позовним вимогам заявленим у справі №644/1251/21.

Посилання позивачки на те, що коло учасників справи у даній справі є іншим ніж у справі №644/1251/21, а саме в останній не був залучений співвідповідачем  ОСОБА_4 – є безпідставними.

Так, із змісту ухвали Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2023 року провадження у справі №644/1251/21 вбачається, що ОСОБА_4 також є співвідповідачем у вказаній справі, коло учасників справи є тотожним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що заявлений нею позов у даній справі містить нові обставини та посилання на нові докази.

Разом з тим, такі доводи спростовуються змістом позовної заяви.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України є законним та обгрунтованим.

Незгода з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 липня 2023 року є підставою для оскарження того судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий –                                                                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                                        О.В. Маміна

                                                                                                                               О.Ю. Тичкова