П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
04 листопада 2024 року                                                                                 м. Київ
                        
Справа №940/822/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/14787/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Мережко М.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Тетіївського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Афанасьєвої В.О. 26 вересня 2022 року у м. Тетіїв, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 26258 від 30 квітня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 19294,78 грн; стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в тому числі і на правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26258 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», якому товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 59-МЛ від 12 січня 2021 року за кредитним договором № 2521785 від 14 жовтня 2020 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 , заборгованості на загальну суму 19294,78 грн. Позивач вказувала, що жодного кредитного договору вона не підписувала, та вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 в частині встановлення факту безспірності заборгованості, дотримання строків в межах яких дозволено вчинення виконавчого напису та з порушенням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині вчинення виконавчого напису на підставі не передбаченого вказаним Переліком борговому документі, який нотаріально не посвідчений.
За даних обставин, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та просила позов задовольнити в повному обсязі.
 
Заочним рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26258 вчинений 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», якому товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 59-МЛ від 12 січня 2021 року за кредитним договором № 2521785 від 14 жовтня 2020 року укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 , заборгованості на загальну суму 19294,78 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992, 40 грн.
У решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками справи не надано. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів.
 
Не погодилась із вказаним судовим рішенням особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 ,  його  представником подано апеляційну скаргу, в якій вказується про незаконність рішення суду у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Представник вказує на те, що ОСОБА_1 не був стороною у справі, однак рішення суду прямо вплинуло на його майнові права та інтереси. Зазначає, що між ТОВ  «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги  від 01 липня 2022 року, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис перейшли до ТОВ «Компані фінанс». Також 01 липня 2022 року між ТОВ «Компані фінанс» та ОСОБА_1   укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис перейшли до ОСОБА_1 . Отже, з 01 липня 2022 року належним кредитором за кредитним договором , є саме ОСОБА_1 .
Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було залучено до справи ОСОБА_1 , хоча саме він є належним відповідачем у справі , так є кредитором позивача за кредитним договором, та має право вимоги за спірним виконавчим написом. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції. 
 
Учасники справи правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
 
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, колегія суддів керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26258, щодо звернення стягнення з ОСОБА_2 невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 59-МЛ від 12 січня 2021 року за кредитним договором № 2521785 від 14 жовтня 2020 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 .. Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» стягнути з ОСОБА_2 за  період з 11 січня 2021 року по 28 квітня 2021 року включно, суму у розмірі: 4479,26 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13885,52 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 19294,78 грн /а.с. 15/.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. від 12 липня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису № 26258 виданого 30 квітня 2021 року /а.с. 16-17/.
01 липня 2022 року між ТОВ  «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №РтК/1-ЮО, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №2521785 від 14 жовтня 2020 року, на підставі якого було вчинено виконавчий напис перейшли до ТОВ «Компані фінанс» /а.с. 64-72/.
Також 01 липня 2022 року між ТОВ «Компані фінанс» та ОСОБА_1   укладено договір про відступлення права вимоги №01/07, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №2521785 від 14 жовтня 2020 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис перейшли до ОСОБА_1 /а.с. 55-63/.
 
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою Кабінетом Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.
Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінетом Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського адміністративного суду України від 22.02.2017 залишено без змін.
 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч.1 ст. 47 ЦПК України).
Відповідно до ст. 51 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.
Частинами 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
 
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48ЦПК України).
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19) та від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19).
Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. 
Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).
 
З наведених обставин вбачається, що позивачем ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню були пред`явлені до стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою,  особа, яка не брала участь у справі - ОСОБА_1 , вказував на те, що рішення суду першої інстанції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,  є таким, що впливає на його майнові права та інтереси, оскільки він з 01 липня 2022 року є кредитором позивача за кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис.
Так, 01 липня 2022 року між ТОВ  «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №РтК/1-ЮО, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №2521785 від 14 жовтня 2020 року, на підставі якого було вчинено виконавчий напис перейшли до ТОВ «Компані фінанс».
Також 01 липня 2022 року між ТОВ «Компані фінанс» та ОСОБА_1   укладено договір про відступлення права вимоги №01/07, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №2521785 від 14 жовтня 2020 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис перейшли до ОСОБА_1 .
З урахуванням вищезазначеного, до ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за укладеним кредитним договором №2521785 від 14 жовтня 2020 року.
Позивач звернулась до суду з позовом в серпні 2022 року, а оскаржуване судове рішення ухвалено судом 26 вересня 2022 року, тобто на цей час права кредитора належали саме ОСОБА_1 , який не був залучений до участі в справі, а відтак оскаржуване судове рішення ухвалене щодо неналежного відповідача.
Разом з тим, у суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду справи відсутня можливість залучити до участі у справі належних відповідачів, оскільки по суті справа вирішується судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності і обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення в межах, встановлених ст.367 ЦПК України.
Оскільки має місце визначення неналежного складу учасників справи, суд позбавлений можливості надавати оцінку по суті спірних правовідносин. Пред`явлення позову до неналежного відповідача, є самостійною підставою для відмови в позові.
Вказане не було враховано судом першої інстанції, внаслідок надання сторонами не повної інформації про обставини справи, проте вказане є порушенням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,                     
                                                       
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                  М.В. Мережко
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук
 
Повний текст постанови складений 13 листопада 2024 року.