П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/2554/24	

Головуючий І інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Скрипченка В.О., Турецької І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 28.03.2024р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
23.01.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.12.2023р. №9622-8984/3-02/8-2100/23 про відмову йому у здійснені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та встановленого законом суддівського стажу 32 роки 2 місяці 10 днів; 
- зобов`язати відповідача з 19.02.2020р. здійснити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою ТУ ДСА України в Херсонській області від 11.10.2021р. №1584/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши розмір його щомісячного довічного грошового утримання 80% - 100896 грн. суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що застосування відповідачем відсоткового показника, передбаченого ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, є протиправним, оскільки цей показник стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання, а не перерахунку раніше призначеного. У той же час, при перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці його розмір має обчислюватися виходячи із відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, право на яке особа набула на момент виходу у відставку, і його розмір не може зменшуватися внаслідок подальших змін у законодавстві. 
Відповідач, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року (ухваленим                  в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача стосовно відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та встановленого законом суддівського стажу 32 роки 2 місяці 10 днів. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020р., згідно з довідкою ТУ ДСА України в Херсонській області від 11.10.2021р. №1584/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши його розмір у 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1211,20 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, відповідач 22.04.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2024р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Позивач вказане вище рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Херсонській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
08.05.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує з 2016р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
13.02.2018р. рішенням Херсонського міського суду у справі №766/22069/17 зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області визначити стаж судді ОСОБА_1 станом на 27.12.2016р. у 32 роки 2 місяці 10 днів з виплатою йому щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 27.12.2016р. При цьому, ГУ ПФУ в Херсонській області було зобов`язано провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 32 роки 2 місяці 10 днів в розмірі 90% місячної суддівської винагороди працюючого судді з 27.12.2016р. з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.
11.10.2021р. ТУ ДСА України в Херсонській області видано ОСОБА_1 довідку №1584/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.01.2020р.    
24.01.2022р. рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/8416/21 (залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023р.) зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до довідки ТУ ДСА України в Херсонській області від 11.10.2021р. №1584/02, із урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020р. 
На виконання рішення суду від 24.01.2022р. у справі №540/8416/21, ГУ ПФУ в Херсонській області здійснено перерахунок з 19.02.2020р. довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 із    врахуванням 50% суддівської винагороди працюючого судді.
Крім того, листом від 08.12.2023р. ГУ ПФУ в Херсонській області, на відповідне звернення ОСОБА_1 , повідомило про те, що Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-рп/2020 визнано неконституційними норми п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
Таким чином, з 19.02.2020р. порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється ст.142 вказаного Закону. Враховуючи вищезазначене, на виконання рішення суду, ГУ ПФУ в Херсонській області було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з 19.02.2020р. із розрахунку 50% від суддівської винагороди за 13 років 9 місяців 19 днів на посаді судді (ст.ст.142,137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 80% від суддівської винагороди законних підстав немає.
Позивач, вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог і, відповідно, наявності підстав для їх часткового задоволення. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
У силу ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Так, організацію судової влади, а також здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VI).
За приписами ч.1 ст.142 Закону №1402-VI, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого у ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. 
До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або ж щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1)    61 рік - які народилися з 01.01.1954р. по 31.12.1954р.; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 01.01.1955р. по 31.12.1955р.
При цьому, за ч.2 ст.142 Закону №1402-VI, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч.1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011р. за №18-рп/2011 зазначив про те, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013р. №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією України та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя, а також незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, зокрема, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування (зниження) досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов також своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016, в абз.2 п.3 мотивувальної частини якого Суд зазначив про     те, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення   судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.
Частинами 4 та 5 ст.142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або ж щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч.3 ст.135 цього Закону, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
Разом із цим, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Зокрема, у п.22 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим же Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017р. отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI.
За змістом вимог п.23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену у відповідності до положень Закону № 2453-VI.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019р. №193-ІХ, що набрав чинності 07.11.2019р., виключено зазначені вище п.п.22,23 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII.
Пунктом 24 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 01.01.2020р.:  
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Як передбачено у п.25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим же Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом із тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 норми п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII зі змінами, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
У зазначеному Рішенні підкреслено, що судді, які вже перебувають у відставці та досягли     65-річного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом.
Конституційний Суд України зазначив про те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 
Запровадження згідно з п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить вимогам ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
У відповідності до ч.1 ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020р. за №2-р/2020 закон не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019р. у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020р. у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Отже, на переконання колегії суддів, зміна розміру окладу судді, що є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Вищевказані правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020р. за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20.
Так, позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою ТУ ДСА України в Херсонській області від 11.10.2021р. №1584/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши розмір його щомісячного довічного грошового утримання 80% - 100 896 грн. суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.
Як наголошувалось вище, згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.
Наведена норма неконституційною не визнавалась. Отже, на переконання судової колегії, до цих спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів, про що цілком вірно зазначено судом 1-ї інстанції.
У свою чергу, як уже встановлено судами обох інстанцій, рішенням Херсонського міського суду від 13.02.2018р. у справі №766/22069/17, яке набрало законної сили 18.06.2018р., ГУ ПФУ в Херсонській області було зобов`язано визначити стаж судді ОСОБА_1 станом на 27.12.2016р. у 32 роки 2 місяці 10 днів з виплатою йому щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 90% місячної суддівської винагороди працюючого судді з 27.12.2016р., а також провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі зазначеного вище стажу судді у розмірі 90% місячної суддівської винагороди працюючого судді з 27.12.2016р., з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.
У вказаному судовому рішенні було встановлено, що на час звільнення позивача у відставку з посади судді, останній мав наступний стаж, який дає право на відставку: 14 років 8 місяців 16 днів роботи на посадах помічника голови суду та судді (з 10.10.2001р. по 26.12.2016р. включно); 2 роки період проходження строкової військової служби (з 14.05.1980р. по 13.05.1982р.); 1 рік 10 місяців, як половина строку навчання в Харківському юридичному інституті; 6 років 3 місяці 11 днів роботи на посадах: стажиста на посаді слідчого прокуратури, слідчого прокуратури Джанкойського району Кримської області (з 01.08.1986р. по 11.11.1992р.); 6 місяців 11 днів роботи на посаді слідчого слідчого відділу Управління внутрішніх справ м. Херсон (з 21.09.1993р. по 31.03.1994р.); а також 5 років 3 місяці 16 днів, роботи на посадах старшого слідчого військової прокуратури, прокуратури Білозерського району Херсонської області, прокуратури Дніпровського району м. Херсону (з 15.07.1994р. по 30.04.1997р., з 01.04.1999р. по 31.05.2001р. та з 01.06.2001р. по 30.09.2001р.).
Вищезазначений стаж, у сукупності зі стажем роботи на посаді судді, становить - 32 роки 02 місяці 10 днів.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, враховуючи наведене, обставини, встановлені рішенням Херсонського міського суду від 13.02.2018р. у справі № 766/22069/17, при розгляді даної справи доведенню не підлягають.
Враховуючи, що загальний стаж роботи позивачки, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить саме 32 роки 02 місяці 10 днів, розмір довічного грошового утримання має складати 74% (50% за 20 років + 24% (12 х 2) за 12 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Жодного спростування вищевказаних висновків відповідачем під час розгляду справи як у суді 1-ї інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не наведено та відповідних доказів не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі пенсійного органу. 
Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж  Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

  Повний текст постанови виготовлено: 10.10.2024р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов

Судді:                                                                                                          В.О. Скрипченко

                                                                                                                   І.О. Турецька